28 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1914. 
och Svartsjö, varjämte jag har 2 honor från Ottenby på 
Öland. Overgangsformer förekommo emellertid vid Sö- 
dertälje. 
Hydroecia nictitans, BKH. I sitt arbete »The british 
noctuae and their varieties» har TUTT från denna art skilt 
den eljest vanligen såsom varietet därav uppförda /ucens, FRR. 
och av anförda skäl upptagit den sistnämnda såsom en sär- 
skild art. Som den redan genom sin storlek mycket avvi- 
ker från 2nzctitans — av de i min samling befintlign znzctitans 
håller ingen över 31” mellan vingspetsarna, medan ingen 
lucens understiger 34 —, och i synnerhet då, så vitt jag 
kunnat se på torra exemplar, även analklaffarna visa olikheter, 
i det att /ucens har dem betydligt bredare bilformiga, har 
jag ej tvekat att här nedan uppföra /ucens såsom egen art; 
detta även med hänsyn därtill, att även Zzucexnrs i likhet med 
nictitans inom sig innesluter åtskilliga olika färgvariationer. 
Såsom lokalform kan /vcens ej anses, enär den åtminstone 
enligt min erfarenhet förekommer på samma lokaler som 
nictitans. | 
Av den sistnämndas variationer har jag funnit: 
v. auricula, HAW.: med vacker djupröd grundfärg och 
vit njurfläck; 5 exemplar från Rosersberg, Värmdö och 
Vaxholm; 
v. erythrostigma, HAW.: ungefär lika auricula, men med 
röd njurfläck; 5 exemplar från Rådmansö, Vaxholm, Stock- 
holm, Rosersberg och Spånga; samt 
v. obscura, TUTT: mörkt rödbrun, med gul eller vit njur- 
fläck; 4 exemplar från Södertälje. 
Hydroecia lucens, Frr. Utom huvudformen: mörkt brun- 
röd i grundfärg, en d tagen i Rosersberg den 21 aug. 1887, 
har jag fått 
v. pallida, TUTT: mattgrå med svag dragning till rött, 
njurfläcken vit; en 2 från Rådmansö den 10 augusti 1884'; 
samt 
v. rufa, TUTT: klart ljusröd; tre exemplar från Rådmansö, 
Vaxholm och Dalarö. 
Hydroecia micacea, ESP. Huvudarten har jag funnit vid 
1 Detta är samma fynd, som omnämnes i Entom. tidskr. 7: 103 un- 
der namn av Hydroecia nictitans, v. lucens, FRR. 
