102 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1914. 
mark lepidopter-fauna utförligare behandlats och spridda meddelan- 
den om hymenoptera, neuroptera o. s. v. därifrån varit synliga i 
den nyare entomologiska litteraturen, synes denna senare vara 
alldeles blottställd på bidrag till områdets coleopterfauna. Förfat- 
taren till denna uppsats vistades vid Abisko några veckor i juli 
månad år 1908, alltså innan området blev naturskyddat, och 
gjorde då i trakten omkring turiststationen, utefter Abiskojokks 
stränder, på fjället Nuolja samt utefter fjällets sluttning på nord- 
sidan fram till Björkliden undersökningar över coleopterfaunans 
sammansättning. 
Min vistelse i dessa fjälltrakter hade icke enbart entomolo- 
giskt syfte, och då dessutom tiden för insamling av insekter vis- 
serligen var den lämpligaste i fjällen men dock alltför kort, kan 
denna min uppsats alldeles icke göra anspråk på att lämna en 
fullständig bild av skalbaggsfaunan 1 dessa trakter. Men coleopt- 
erologerna och insektgeograferna torde ändock med nämnda 
brist på bestämdare lokaluppgifter till skalbaggfaunan inom detta 
i åtskilliga andra hänseenden rätt väl utforskade område ha 
intresse av att taga del av mina anteckningar över vad jag 
häruppe lyckades finna. Även i naturskyddshänseende kan det 
ju ha sin betydelse få erfara, vad området inom sina gränser 
hyser av nämnda insektordning och som sålunda numera är lag- 
ligt skyddat mot fångst. 
Skalbaggfaunan gör här med undantag för några phytopha- 
ger och carnivorer beträffande individantal ingalunda det intryck 
av rikedom som fjärilfaunan. Någon motsvarighet till t. ex. en 
del Anarta-arters utomordentliga individrikedom gives alldeles 
icke bland skalbaggarna. Vad angår t. ex. carabider, kan man 
få lyfta på sten efter sten och kanske först efter den hundrade 
eller så, att man finner ett djur. De till synes för dytiscider så 
gynnsamma vattensamlingarna med dybotten, vilka finnas inom 
områdets björkregion, befinnas vid närmare undersökning så gott 
som alldeles undvara allt insektliv. Bland de omkring 60 arter 
coleoptera, som jag lyckades uppbringa i dessa trakter, äro emel- 
lertid en del intressantare arter, och då jag under så kort tid 
som några veckor lyckades uppspåra två för den svenska faunan 
nya arter, kan man antaga att ytterligare åtskilliga nykomlingar 
till vår fauna återstå att upptäcka häruppe. Speciellt torde man 
med utsikt till framgång kunna söka efter sådana former som 
anträffats i nordliga Norges fjälltrakter samt finska lappmarkerna 
men ännu ej hos oss. De av mig anträffade två som svenska 
nya arterna äro just sådana från Norge och Finland förut kända 
arter. De äro staphyliniderna Ofhius lapidicola Kırsw. samt 
Boreaphilus Henningianus SaHLB. Den förra har enligt den Grill- 
ska katalogen SPARRE-SCHNEIDER funnit i Telemarken, Valders, 
Tromsö och Sydvaranger, och den förekommer vidare, enligt 
samma källa, i Finland till Muonioniska. Den senare, vilken 
