SMÄRRE MEDDELANDEN OCH NOTISER. III 
på en väg, som dragits genom myren. Det är allt vad jag av 
Carabi lyckats finna under ett par somrars exkursioner på ön, 
Om GRrILL's uppgift grundar sig på prof. BoHEMAN's fynd vid 
Vesterby, skulle sålunda summa 2 individ av 2 arter Carabi ut- 
göra allt som i litteraturen uppgives vara funnet av släktet på 
ön. Gottland har ju ofta besökts av coleopterologer och torde 
vara relativt väl undersökt, varför rikligt material till känne- 
domen om de paranta Carabus-arternas förekomst borde stå till 
buds. Men tyvärr ha nog samlarne i detta som andra fall till- 
varatagit eller antecknat om endast de arter, vilka varit av 
nytt intresse för dem, varför möjligen gjorda fynd av Carabus- 
individ ej tillmätts värde att ihågkommas. Att Gottland är över- 
raskande fattigt på Carabus-arter och -individ, synes dock vara 
utom fråga, en fattigdom som är märklig i utbredningshistoriskt 
och ekologiskt hänseende. I fråga om det senare bör endast 
erinras om, att Gottland långt ifrån saknar lokaler, vilka erbjuda 
för Carabus-arternas trivsel gynnsamma villkor, mossiga bärrskogar 
för de arter, som på fastlandet bruka anträffas 1 dylika, lågt lig- 
gande fuktiga ängsmarker för resp. arter, lundar o. s. v. 
På Öland är släktet rikare företrätt. G. MÖLLER upptager i 
» Skandinaviens skalbaggar», tillägget, för Öland åtminstone C. «/a- 
thratus L. och C. nemoralis MULL., och själv erinrar jag mig, att 
i mera öppna och steniga buskmarker C. glabratus PAYK. ej var 
‘sillsynt. Dylika lokaler har även Gottland överflöd av. Har 
denna ö måhända förr hyst Carabus-arter, vilka nu utdött där, 
och äro de nämnda få funna exemplaren bland de sista ättlin- 
garna av en fordom livskraftigare stam på ôn? För belysning av 
frågan uppmanas de coleopterologer, vilka tilläventyrs kunna 
lämna bidrag till kännedomen om Carabus-arternas förekomst på 
Gottland, att till Entomologisk tidskrift göra meddelanden om 
på ön eventuellt gjorda fynd. I detta sammanhang kan näm- 
nas, att Âland enligt GRILL hyser ätminstone 6 Carabus-arter, 
bland dem en så sydlig som C. convexus F. 
I allmänhet torde utbredningen av Carabus-arterna 1 vårt 
land vara långt ifrån klarlagd, särskilt beträffande de mera lokalt 
förekommande. En del gamla utrednings- och frekvensuppgifter 
tyda på att flera arter tendera att bli allt sällsyntare. Får man 
lita på LiNNÉs uppgift om förekomsten i Sverige af C. intricatus 
L., €. auronitens F. och C. auratus L., iro icke mindre iin 3 
arter kända, vilka efter hans tid utdött i värt land. 
Anton Jansson. 
Bidessus delicatulus ScHaum. — Som ett ytterligare bevis 
pà, att ännu mycket äterstär att undersöka i coleopterologiskt 
hänseende i Sverige, vill undertecknad meddela, att, dä jag den 
23 april var ute på en exkursion vid den s. k. Raus mosse nära 
Helsingborg för att huvudsakligen undersöka i vatten levande 
