J. MEVES : MACROLEPIDOPTERERS FÅNGST OCH PREPARERING. 171 
Vissa fjärilsarter, såsom t. ex. av släktena Zygaena och 
Ino, påverkas emellertid ej av cyankalium. Därför bör vid 
exkursioner medföras en liten droppflaska eter, varav vid 
behov några droppar nedsläppas i glaset. Blir fjäriln våt 
därav, lämnas glaset genast öppet några ögonblick, tills den 
återfår sitt naturliga utseende. 
Vid fjärilns överförande från håven till glaset, vilket sker 
genom dettas införande i håven, bör man söka få in den 
med huvudet först utan att vingarna beröras. Enär fjärilarna 
i allmänhet helst sträva uppåt och mot ljuset, underlättas 
djurets kvarhållande i glaset intill korkens påsättande genom 
att glasets botten hålles snett uppåt mot ljussidan. Härvid 
kommer väl till pass, att glaset är något trängre i halsen. 
Släpp aldrig mer an ex fjäril i sänder i glaset. Nar den 
är domnad, pålägg då litet luckrad bomull, som nedpressas 
något, innan nästa fjäril insläppes, eljest är skada nästan 
oundviklig. Därför bör man alltid vara försedd med flera 
glas. Vid nattfjärilsfångst på bete, varom mera här nedan, 
har jag ofta funnit nödigt medföra 5—7 glas för att hinna 
tillvarataga den rika fångsten. 
För att fjärilarna ej må kvickna vid igen, bör man låta 
dem ligga i glas åtminstone några timmar, innan de spetsas. 
Nattfjärilsfångst på lockbete ger ofta, när vädret därför 
är lämpligt, överraskande goda resultat. Jag har därvid gått 
tillväga på följande sätt. 
I en burk slås en flaska lageröl (ej pilsner) eller någon 
mörk, ej bitter ölsort. Därtill sättes bi-honung och ölet om- 
röses, tills honungen smält. Slutligen inblandas en god por- 
tion rivet ragbrod, helst surt, och burken sättes en tid 1 
solsken för att jäsa. Ju surare och starkare den sålunda 
lagade maten luktar, dess läckrare blir den för fjärilarnas 
lukt- och smakorgan. Vidare tagas torkade äpplen (helst ring- 
äpplen, som då vikas 2—4-dubbelt), hvilka medelst en grov 
stoppnål trädas på segelgarn eller snöre, så att de bilda ett 
12—15 cm. långt hänge, som upptill förses med en minst 
lika lång ögla. Vid kvällsskymningen doppas sådana hängen 
i nyssnämnda burk så, att även bröd fastnar vid dem, och 
uthängas på kvistar ungefär vid brösthöjd helst utefter en 
skogskant omkring 5—10 m. från varandra. Någon timme 
Entomol. Tidskr. Årg. 35. H. 3—4 (1913). 12 
