EINAR WAHLGREN: FÅGLAR OCH FJÄRILAR. 185 
åt annat håll, nämligen på en katta med sin unge, som jag 
i en bredvidliggande trädgård varje kväll såg med fenomenal 
skicklighet i höga och säkra hopp ivrigt och uthålligt jaga 
flygande Amphimallus solstitialis. De över en och samma 
fläck enformigt dansande /Zepralus-hanarna utgjorde säkerligen 
ett ännu mera lättfånget byte. 
Och när allt kommer omkring, är det nog inte endast 
av fåglar eller fladdermöss, som fjärilar i imagostadiet jagas. 
ECKSTEIN (Die Schmetterlinge Deutschlands, Stuttgart 1913) 
nämner åtskilliga däggdjur, bl. a. igelkottar och näbbmöss, råttor 
och rävar, såsom fiender till sovande fjärilar. Från andra håll 
(bl. a. WEISMANN) anses ödlor, grodor och paddor såsom de vi- 
lande dagfjärilarnas farligaste fiender. Spindlar omnämnas 
också. De senares fångstmetoder kunna dock icke vara av 
någon vikt för frambringande av protektiv färgteckning; och 
däggdjurens, kräldjurens och groddjurens fjäriljakt torde väl 
knappast heller kunna vara” av en betydelse jämförlig med 
fåglarnas. Möjligen skulle man i fråga om smårjärilarna dess- 
utom kunna tänka på rovinsekternas betydelse. Så t. ex. 
var jag i somras i talrika fall vittne till Empis livida’s fram- 
gangsrika jakt pa ekvecklarne, som i stora massor flögo i 
ekskogen vid Borgholm. 
