190 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1914. 
till Ocnerostoma-larver, som nått det näst sista stadiet och 
befunno sig vid barrens bas, men ännu ej banat sig väg ur 
dem. De angripna larverna voro betydligt trögare än friska 
larver och liksom något utspända; inuti dem syntes efter kon- 
servering 1 OUDEMAN’s vätska en rad av Agenzaspis-larver. 
Vid denna tidpunkt hade dessa emellertid ännu ej skadat 
några av larvens vitala organ, utan denna tilläts äta ett hal i 
barret, bana sig väg ut ur detsamma, ömsa skinn och ätmin- 
stone delvis spinna förpuppningsröret färdigt; då, men icke förr 
fullborda parasiterna sitt förstörelsearbete, förpuppa sig och av 
larven blir endast skinnet kvar, som först smyger sig tätt intill 
kokongerna och sedan stelnar till ett skyddande fodral. 
Redan vid de 1913 företagna undersökningarna visade 
det sig, att manga Ocnerostoma-larver voro angripna. Vid 
ett tillfälle funnos i 12 barrör, som insamlades på samma 
lilla gren, ej mindre än 9 angripna larver m. a. 0.75 %. 
Med tanke pa, att ur dessa 9 Ocnerostoma-larver skulle komma 
att utvecklas ungefär go parasiter, kunde man med rätt stor 
säkerhet förespa, att Ocnerostoma-larvernas numerär snart 
skulle nedbringas högst väsentligt. 
Innevarande ärs erfarenheter ha till fullo bekräftat detta 
antagande, ty medan ännu på varen Ocnerostoma-larver ej 
voro ovanliga i Stockholmstrakten, och av dessa en mycket 
hög procent var Agenzaspis-infekterad, har det på hösten va- 
rit hart när omöjligt att påträffa ett minerat barr. 
Det förefaller därför, som om Ocnerostoma, vilken ar 1910, 
da förf. undersökte Cedestis gysselinellas biologi, ej kan ha 
varit vidare allmän, enär den då säkerligen skulle ha obser- 
verats,! sedan denna tid skulle ha tilltagit i antal, för att 
1913 nå höjdpunkten; vid denna tidpunkt började dess para- 
sit Agenzaspis fuscicollis att hinna i fatt den och hösten 1914 
är Ocnerostoma återigen en sällsynthet. 
I år kläcktes ur minerade tallbarr även en annan art, 
Dyscedestis farinatella Dur. och det är sannolikt, att även 
denna angripes av Ageniaspis. (Jfr TRAGARDH. Bidrag till 
kännedomen om granens och tallens fiender bland småfjäri- 
larne. — Skogsv. Tidskr. 1915). 
1 Den iakttogs senare på samma träd, som förut lämnat material av 
Cedestis. 
