LITTERATUR, 227 
Ivar ‘TRAGARDH. Sveriges skogsinsekter. Hugo Gebers för- 
lag, Pas: häft#7:150%.1inbt9:50: 
Vår skogsentomologiska litteratur efter: 1867 — då A. E. 
HOoLMGRENS »De för träd och buskar nyttiga och skadliga insek- 
terna» utkom — är i själva verket icke så fattig. Sedan den 
tiden har vår erfarenhet bl. a. riktats genom de svåra härjnin- 
garna av tallmätaren 1889—90, nunnan 1898—1902 och löv- 
skogsnunnan 1898, och även rörande de mindre farliga skogs- 
insekterna har åtskilligt skrivits. Men denna litteratur har varit 
starkt splittrad, och behovet av ett sammanfattande arbete har 
länge, främst, förmodar jag, från skogshåll, varit kännbart. Att 
förf. velat åtaga sig det säkert ingalunda lätta företaget att sam- 
manarbeta inhemsk och för oss tillämplig utländsk erfarenhet om 
skogsinsekternas liv, betydelse och bekämpande till gagn för våra 
skogars rationella vård, skall säkert hälsas med tacksamhet icke 
blott av skogsmännen själva utan även av alla allmänintresse- 
rade entomologer. 
Planen är ungefär densamma som i det nyss anmälda ar- 
betet. Efter några kapitel om insekternas allmänna organisation 
och förhållande till skogen behandlas i systematisk följd de olika 
insektordningarnas representanter, varvid åt de skogligt viktiga 
arterna ägnats mera ingående skildringar av deras levnadssätt 
och skadegörelser; därpå följa ett par kapitel om 'gallbildningar 
och insekternas bekämpande samt kombinerat biologisk-morfo- 
logiska bestämningstabeller. Arbetet utgör en ståtlig volym, rikt 
och instruktivt illustrerad med till största delen originalbilder, 
oftast fotografier, av utvecklingsstadier, skadade växtdelar o. dyl. 
Blott i något enstaka fall ha fotografierna lyckats mindre väl 
(t. ex. den rent vilseledande imagobilden av tallflyet). 
Förf:s intresse, som varit levande för de forstligt viktiga 
skadeinsekterna, vilka utgöra arbetets värdefulla huvuddel, synes 
ha sjunkit något inför de 1 skogshänseende mera likgiltiga grup- 
perna att döma av en del oriktigheter, som däri insmugit sig. 
Så har genom en olycklig omkastning almbladlusen råkat bli 
kallad Zetraneura ulmi i stället för Schizoneura ulmi, medan det 
förstnämnda namnet rätteligen tillhör almgallusen, som förf. be- 
nämnt Schzzoneura lanuginosa. Särskilt har enligt undertecknads 
måhända något partiska uppfattning diptererna 1 ett och annat 
blivit en smula styvmoderligt behandlade. Nomenklaturen exem- 
pelvis är där onödigt ålderdomlig (t. ex. Zipula crocata, som i 
över 30 ar 1 svensk litteratur med rätta förts till släktet Pachvr- 
rhina), och i fråga om cecidomyiderna är den ej ens konsekvent 
bibehållen i de olika kapitlen. Att Agromyza och Phytomyza ra- 
kat bli förda till Arzhomyide är naturligtvis en lapsus. De smärre 
inadvertenser och inkonsekvenser anmälaren för övrigt iakttagit 
äro i likhet med de nämnda rena oväsentligheter inför arbetets 
viktiga huvuduppgift. 
