4 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I CO 2. 



hvarandra, att det gifver utseendet af ett enda nät. Några af 

 vingribborna äro ihåliga och genomdragna af luftrör eller blodkärl. 



De vid första påseendet platta vingarna hafva i själfva ver- 

 ket en veckad yta, i det att längsribborna omväxlande ligga på 

 olika höjd, en byggnad, som förlänar vingarna mer styrka ocli 

 hindrar dem att böja sig under flykten. 



Bakkroppen är lång och smal, bestående af tio ringar och 

 i spetsen försedd med ofta karaktäristiskt formade analbihang. 



De i vatten lefvande rofgiriga larvernas mundelar äro väl 

 utvecklade och bestå, liksom de utbildade sländornas, af en öfver- 

 läpp, ett par kraftiga öfverkäkar, de egentliga tuggverktygen, ett 

 par palpbärande underkäkar samt en mycket egendomlig under- 

 läpp. Denne (fig. 9), som är omdanad till ett gripverktyg, be- 

 står först af en under hvilan bakåtriktad del, i hvars spets ett 

 annat, framåtriktadt stycke ledar. I spetsen på detta sitta ett 

 eller två par rörliga bihang, med hvilka rofvet fasthålles och 

 sedan föres till munnen. 



Sländorna älska i hög grad sol och värme och äro därvid ofta i liflig 

 verksamhet. 



Under solheta dagar skjuta de statliga Aeschniderna under hastig eller 

 mer sväfvande flykt fram och åter inom sitt jaktområde^ öfver vattensamlin- 

 gar, vid skogsbryn o. s. v. förföljande mygg, flugor och andra insekter, som 

 utgöra deras föda, stund efter annan hvilande pä stammar, torra grenar eller 

 andra fristående föremål för att förtära sitt byte. Öfver vattnet bland säf ocli 

 vass, längs diken, grafvar o. s. v, fara metallskimrande Corduliider och vac- 

 kert tecknade Libellulider fram och åter. På fält, ängar och vägar flyga 

 Sympetru>n-s.Tier omkring eller hvila med utbredda vingar på marken, på gre- 

 nar o. s. v. under det att jungfru- och flicksländor långsamt fladdra fram vid 

 åar, dammar och andra vatten, på öppna fuktiga ängar, kärr o. dyl. eller hvila 

 bland vass, på grenar, blad och gräs. 



De efter honorna sökande Aeschnid- och Libellulidhanarna sammandrabba 

 stundom häftigt, tumlande omkring i luften för att sedan lugnt fortsätta 

 sin färd. 



Vid parningen griper hanen honan med bakkroppens tångliknande bihang 

 och flyger omkring med henne, till dess hon böjer bakkroppens spets till 

 hans andra abdominalring, där den genom hakar fasthålles och befruktning 

 från den vid tredje ringen utmynnande förvaringssäcken för säden äger rum, 

 hvarefler äggläggningen omedelbart sker. 



Larven lefver som nämndt i vatten. 



Då den nått sin fulla utveckling, och tiden för dess förvandling är inne, 

 kryper den upp på ur vattnet uppskjutande föremål, afkastar larvhuden och 

 framträder nu såsom utbildad slända. Den är i början mjuk och vek och 



