SPARRE SCHNEIDER: LEPIDOPTEROLOGISKE MEDDELELSER. 59 



océller pà bagvingernes overside, og på etpar af de norske 

 ekspir. forsvinder de naesten ganske. 



Efter dette kan altså spörgsmålstegnet hos Staudinger trygt 

 stryges, stolida er ingen aberration men en meget udpraeget lo- 

 kalrace, som iiidtil kun er benicerket i Sverige og Norge. Den 

 typiske hero udgår altså indtil videre fra den skandinaviske halvö, 

 niedens det ved t', stolida istedetfor »Sueciac», bör hede: »Suecia 

 m. et c, Norvegia m.», om man lillader os at v^ere så subtile i 

 vore politeske distinktioner! 



Aa^oJiycta meJiyantJiidis View. v. [aö.) sîiffîisa Tutt. Skjönt 

 meget utbredt i det sydlige og centrale Norge östenfor fjeldryggen 

 pg endog iagttaget på etpar punkter i Finmarkens amt, har mcny- 

 antliidis hidtil v?eret at anse for et ganske sjeldent natfly, og der 

 foreligger forholdsvis meget få observationer over dens förekomst 

 inden f^edrelandets grsenser. Siebke opförer den i »Enumeratio» 

 fra Kristiania og Grue i Solör, d:r Wocke fangede et ekspir. i 

 Alten og et andet på Dovre, Schöven så den i 1878 både i 

 Alten og Porsanger, og selv fandt jeg omkring Nœs Vserk i Ne- 

 denes flere larver, som det dog ikke lykkedes at få udklsekket. 

 Et ekspir., som min }'Tigste broder tog i Vestre Åker ior en snes år 

 tilbage, har jeg nœvnt i min lille opsats over »St. Hanshaugens» 

 Lcpidoptcra. Dette er da alle data, som hidtil er bleven pu- 

 blicerede. Efterhånden har der dog samlet sig mere materiale. 

 I folge meddelelse fra min ven statsentomologen har han i 1885 

 fundet den såvel i Söndre Odalen (25 juni) som i Nordmarken 

 ved Kristiania (5 juli), i afdöde sogneprest Sandbergs samling, 

 som blev erhvervet af Tromsö museum, var der 3 hunner fra 

 Valders, alle klaekkede. og selv fik jeg i august i8g6 på Sand- 

 vandsstöilen i Fyrusdal (c. 1,000 m. o. h.) 2 fuldvoksne larver, 

 som stråks forpuppede sig og leverede 2 pragteksplr. (ÇÇ) 23 

 april og 4 mai folgende vår Efter dette tror jeg, man skulde 

 kunne forskafife sig inenyantJiidis i större antal, om man sögte 

 larven på de rette lokaliteter. 



Om det i Alten fangede stykke siger d:r Wocke: »Es variirt 

 von den deutschen Exemplaren durch eine etwas trübere graue 

 Färbung», om 'Dovre-exemplaret derimod: »Es ist lange nicht so 

 dunkelgrau als mein in Finmarken gefangenes Stück, nur wie die 

 dunkelsten Berliner.» Dette sidste har altså naermest tilhört den 



