6o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I902. 



typiske form, medens det förste vistnok går ind under i'. suffnsa 

 TuTT., i förste udgave af Staudingers katalog benœvnt ab. Salicis 

 Curt., hvilken bensevnelse i den sidste udgave er henfört til den 

 engelske mörke race af nunicis L. Det ved Kristiania fundne 

 stykke, som tidiigere var i min besiddelse, erindres med bestemt- 

 lied som en lys typisk meny ant Jiidis, men hvilket udseende de 

 af SiEBKE og ScHÖYEN fundne stykker har hävt, er mig ubekjendt. 

 De 3 eksplr. fra Valders og navnlig de 2 fra Fyrusdal, alle som 

 nœvnt hunner, udmaiiker sig ved en mörk blågra farvetone, men 

 endnu mere påfaldende er de 2 telemarkingers betydelige störrelse, 

 i det det ene eksplr. maler 43 mm. mod 3g hos det störste af 

 vore 9 tyske individer, og endnu adskillig större var det andet, 

 som vi har overladt hr Max Wiskott i Breslau. Disse store og 

 mörke eksplr. kommer vel de ncermest til at gå ind under ab. 

 [i\) suffusa^ som i fjeldtrakterne optraeder som en udpraeget 

 klimatrace, medens i de lavere liggende trakter vistnok alle 

 overgange vil vaere at finde. 



Jeg er tremkommen med denne vidlöftige bemnsrkning om 

 menyantJiidis for at henlede entomologernes opmœrksomhed på 

 vor sörgeligt forsömte höifjeldsfauna, som eier uudtömmelige rig- 

 domme af sjeldne arter og interessante klimatracer, og som jeg 

 skulde önske at kunne vie resten af mit livsverke, om ikke -»fauna 

 arctica» havde bundet mig med ulöselige la^nker! 



Tromsö i december 1901. 



