lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen i go i. 67 



nåden säden att på vissa ställen förtunnas, hvilka ställen snart 

 öfvergingo till fullständigt bara fläckar. Vid närmare efterseende 

 visade sig rågstånden afbitna ofvan jorden, och bladdelar neddragna 

 i densamma, och om man försiktigt letade, där dessa bladdelar 

 försvunnit, påträffades lätt larven. 



Vid uppsändande af några exemplar af dessa larver till 

 Statens Entomologiska Anstalt, erhöUo vi närmare upplysning om 

 desamma. 



Emellertid hade larven anställt betydande skada och upp- 

 trädde fläckvis öfver större delen af fältet. Ringvälten, som 

 flitigt användes å fläckarna, tycktes ej nämnvärdt genera den, 

 och omsådden å de afätna ställena blef för sen för att lyckas. 

 På intill liggande fält, där hvete växte, och larven, ehuru 

 sparsamt, uppträdt vid sådden, kunde ingen skada förmärkas. 

 Skördemängden å det angripna fältet, som var 3 har, utgjorde 

 4,000 kg. kärna eller cirka 1,300 kg. pr har, då åter den öfriga 

 delen lämnade 2,100 kg. pr har. Att emellertid uteslutande 

 tillskrifva skadeinsektens angrepp på brodden den låga skörde- 

 siffran vore kanske förhastadt, då en våt höst och en ogynnsam 

 vinter i allmänhet nedsatte skördekvantiten, och detta fält led 

 särskildt däraf. 



På 1901 års träda uppträdde emellertid larverna i än 

 större mängd. De observerades första gången i början af 

 augusti tidigt en morgon ä en åkerväg genom trädan. Det hade 

 under natten fallit något regn, och å den fuktiga marken rörde 

 de sig lifligt och oafbrutet. Då vägen var ojämn och tufvig, 

 kunde en ringvältning å den annars härför passande fasta marken 

 ej blifva effektiv, och en kalkning med släckt kalk försöktes där- 

 för. Den blef dock fullständigt utan verkan. Då larverna under 

 trädesbruket sedermera observerades äfven å andra delar af trä- 

 dan och särskildi i jordbetäckningen å gödselkomposterna men 

 dock mest å den utmed vägen löpande åkern, utgörande en areal 

 af 4 har, borde ett sammanförande af dem på en gemensam fångst- 

 plats underlätta deras förstörande. Detta sammanförande torde 

 så mycket lättare kunna försiggå, som de ständigt syntes mycket 

 oroligt letande efter föda, såväl när de tidigt på^ morgonen som 

 under natten vid ljussken iakttogos. I hela fältets längdriktning, 

 cirka 250 meter, och till en vanlig kastbredd utsåddes därför 



3 



