88 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I902. 



vara mycket skadliga, då de förekomma i stort antal. Se vidare 

 min resa till Stafsnäs. 



Mot ofvannämnda båda larvarter, som hotade att förstöra 

 alla kålplantor på Stallmästaregärden, användes nu kejsargrönt, 

 kalk och vatten, hvarvid vätskan sprutades äfven på kålhuf- 

 vudena, hvilket i allmänhet hälst plägar undvikas. P"ö]jden 

 häraf blef, att man på stället fick glädja sig ät en mycket god 

 kålskörd, hvilket ej synes varit fallet på andra ställen i Stock- 

 holms närhet, ty å torgen kunde man knappast uppleta ett friskt 

 och välformadt kålhufvud förr än långt fram på hösten, dä de 

 voro bättre. Hvad blomkålen beträffar, var denna nästan värre 

 angripen än de andra kålväxterna. Oaktadt äfven kålhufvudena 

 rätt ymnigt besprutades, hördes ej af, att någon person, som 

 sedermera ätit af kålen, blef utsatt för illamående. Faran synes 

 ej vara stor härvidlag, isynnerhet om kålbladen sköljas väl före 

 kokningen. 



En olägenhet förefinnes vid besprutning af kålplantor med 

 kejsargrönt och vatten, och denna består däri. att vätskan ej 

 lägger sig jämnt som en dagg ofvanpå bladen, utan flyter ihop 

 och bildar runda kulor eller droppar här och där, hvilka lätt 

 falla bort eller lämna efter afdunstning giftet kvar i små fläckar. 

 Oaktadt detta visade besprutningen, som nämndt är, stor nytta 

 vid Stallmästaregården. Denna olägenhet torde dock ganska lätt 

 kunna afhjälpas, om något såpa blandas i vattnet innan det 

 gröna tillsättes. Ett försök i den vägen gjordes här vid Anstal- 

 ten, hvarvid det visade sig, att bladen fasthöUo vätskan och 

 liksom sög i sig vattnet, hvarvid de ytterst små gröna giftkornen 

 blefvo jämnare fördelade på ytan. Nägot prof i stort blef ej ut- 

 fördt, emedan försöket gjordes senare på hösten, men jag tror mig 

 hafva skäl' att uppmana till detsammas upprepande, kanske i 

 någon ringa skala att börja med. Under alla förhållanden bör 

 besprutningen verkställas i god tid, d. v. s. innan bladen blifvit 

 så angripna af larver, att de likna galler, eller de små topp- 

 bladen blifvit skadade eller förstörda, ty sedan torde plantorna 

 vara ohjälpligt förlorade. 



Dessa tvä slag af fjärillarver hafva under den gångna som- 

 maren utgjort snart sagdt en landsplåga och nästan öfverallt an- 

 gripit alla kålartade växter, som äro föremål för odling. Kål- 



24 



