92 EXTOMÜLOGISK TIDSKRIFT igo2. 



af bröst- och bukdelar, ben m. m. blef det omöjligt att bestämma 

 under den korta tid, som därtill kunde anslås, hvarför de för- 

 bigingos. De syntes ej tillhöra i ekonomiskt hänseende viktigare 

 insekter. 



Rätt mänga rester efter skadeinsekter, såsom knappare, ållon- 

 borrar och larver af sädesbroddfly, harkrankar m. fl. anträffades 

 i profrören, men äfven af sådana insekter, som hittills ansetts vara 

 nyttiga, t. ex. jordlöpare [Carabus) och Feronia, samt sådana, 

 som räknas till de oförargliga, nämligen tordyflar, aphodier etc. 

 Häraf syntes genast, att råkan lika litet som kråkor och kajor kan 

 vara uteslutande nyttig, emedan hon är allätare och måste, då magen 

 svider af hunger, hugga för sig af allt ätbart, som råkar komma 

 i hennes väg. Enligt mitt förmenande kimna inga fullkomligt 

 säkra slutsatser dragas efter en enda undersökning, låt vara att 

 materialet varit storartadt, utan borde sådana företagas under 

 flera år, hälst i själfva de trakter, där råkorna allmänt förekomma, 

 på det vissa iakttagelser skulle kunna göras på stället under olika 

 årstider, särskildt vid insektsvärmningar, härjningar och möjligen 

 andra tillfällen. Att insamlingen af materialet borde ske af personer, 

 som äro bekanta med insekternas lif och uppträdande i trakten samt 

 hvilka årstider, de äro åtkomliga för råkan, och icke helt och 

 hållet utföras på måfå, torde vara tydligt nog. Vill man t. ex. 

 söka utröna råkans förhållande till ållonborrarna, måste materialet 

 naturligtvis insamlas vid den årstid, då dessa flyga omkring, eller 

 då larverna befinna sig så nära jordytan, att de blifva åtkomliga 

 för fågeln, alltså ej under deras hudombyten, medan de ligga i 

 vintenkvarter eller under puppstadiet. Den nytta några hundra 

 råkor kunna göra i en trakt under en större ållonborresvärmning 

 är ganska obetydlig i jämförelse med hvad, som kan uträttas 

 medelst plockning, men hjälpen bör dock ej föraktas, synnerligast 

 som deras byte torde uppsökas på marken eller högt upp i trä- 

 den och därför vara mer oåtkomligt för de plockande. Den största 

 nyttan torde dock fåglarna kanske göra de år, då ållonborrarna 

 flyga i så ringa antal, att man ej anser plockning lönande. Hvad 

 man vidare, enligt min tanke, borde i första rummet sträfva efter vid 

 insamling af undersökningsmaterial vore att söka fälla djuren, då 

 de flockvis hålla till på någon viss fläck af ett fält eller ännu 

 hällre, då de mättade flyga därifrån, ty därigenom kunde man 



28 



