lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen i 90 i. 99 



mäste hafva haft sitt ursprung frän en svärmning 1899, såvida 

 perioderna här äro lika långa som i södra Sverige, hvilket är 

 sannolikt. Emellertid kan denna härjning ha sitt särskilda intresse 

 därigenom, att den tyder på, att en extra sådan kan uppstå, som 

 ej är beroende af de vanliga perioderna. Ällonborren flyger alla 

 vårar i större eller mindre antal, och det synes således troligt, 

 att en härjning skulle kunna uppstå hvilket år som halst, om en 

 någorlunda stark svärmning inträffar under särdeles gynsamma 

 wäderleksförhållanden och återkommer ett par följande svärmningsår. 

 Sädesknäpparen [Agriotes Li7ieatus L.). Dess gula, tråd- 

 lika, tämligen hårda larver hafva som vanligt äfven i år gjort 

 skada på åtskilliga ställen, i synnerhet på Dalsland och i Älfs- 

 borgs län, och icke allenast på höstsäden, utan äfven å vårsäd 

 och rotfrukter, dock kanske minst på den förstnämnda. Jag får 

 för öfrigt hänvisa till »vårsäden» samt föregående årsberättelser. 

 Hvitaxflyets {Hadcna Secalis [L.] Bierk.) larver hafva visat 

 sig å rågen på flera ställen i Nyköpingstrakten (K. M. Berggren 

 och troligen på många andra häll. 

 Likaledes var förhållandet med slö- 

 kornflyet [H. Tritici L. = Basi- 

 linea F.) vid Åsa, Kantorp, Öster- 

 götland (G. PeHRSOn) och vid Ram- Fig. i. Slökornflykrv {Hadena 

 näs i Västmanland (A. Tersmeden), Tjitid L.). 



där larverna höllo till i rågaxen. 



Från Forsse försöksfält, Långsele i Västernorrlands län, sändes 

 af hr M. Bergman prof på hafre och vårråg, hvars korn voro 

 skadade af larver till H. Tritici, och ytterligare ett prof på 

 larver, som i medio af september insamlats å ett loggolf vid 

 sädens inbärgning. 



I slutet af september erhölls åter prof på larver från samma 

 ställe, som då angrepo höstsädesbrodden i sådan grad, att bara 

 fläckar uppstodo å fältet, samt den 1 1 november åter många 

 larver af samma slag. De hade nu fullständigt kalätit omkring 

 "/a tunnland bärande grönråg. En jordremsa om 2 — 3 meters 

 bredd, strax bredvid det kalätna stycket, beströddes med alldeles 

 nysläckt kalk och öfver denna gingo ej larverna, utan höllo sig 

 kvar på förra stället, där de uppåto alla uppspirande blad. Som 

 det härjade fältet blott af ett dike var skildt från ett annat, 



35 



