lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen i 90 i. 113 



Honan borrar små runda hål genom barken, hälst på stammen 

 eller de nedersta grenarna, och modergången löper vanligen rakt 

 intill eller nära märgen och sedan rundt om densamma samt bil- 

 dar ett fatal sidogångar uppåt och nedåt. I dessa gångar läggas 

 äggen om våren, och där öfvervintra äfven skalbaggarna. Enligt 

 EiCHHOFF skall i Tyskland uppstå två generationer om året, men 

 hur förhållandet kan vara hos oss, är ännu ej kändt. Ur de 

 stamstycken, som kommit till Anstalten, hafva fuUbildade skal- 

 baggar utkrupit ända från juli till långt in på hösten. Samma 

 författare anser, att larverna lefva af den i gångarna utsipprande 

 saften samt af de svampar, som bildas på denna, sedan hon 

 stelnat till en hvit massa. 



Äro angriparna många, dödas ett mindre träd af dem myc- 

 ket snart och bör genast nedhuggas så nära roten som möjligt 

 och brännas, hvarefter stubben betäckes med jord. Ibland upp- 

 stå angreppen mycket hastigt och upphöra lika fort, men miss 

 Ormerod omnämner, att på en trakt af England härjning fortfor 

 åtminstone i tre år. 



Såsom utrotningsmedel föreslås lockbeten, bestående af stam- 

 mar eller gröfre grenar af löfträd, ek t. ex., som nedslås med 

 storändan i jorden, på det de skola hålla sig fuktiga inuti så 

 länge som möjligt. De böra utsättas om våren och ombytas en 

 gång i månaden till september, och om man finner ingångshål 

 på dem, böra de uppbrännas. Man rekommenderar äfven, både 

 från England och Amerika, en blandning af såpa 4,5 k., 0,57 1 

 karbolsyra, samt något soda och 13, .5 liter vatten, hvilken stry- 

 kes på träden i början och slutet af juni samt i juli. Många 

 djur dödas genom, att hålen bearbetas inuti med en ståltråd, hvar- 

 efter dessa kunna igensmetas med ympvax, tjära eller larvlim. 

 Skarpa medel kunna gärna försökas, ty om trädet skulle något 

 skadas däraf, betyder det ju mindre, eftersom det i annat fall 

 är hemfallet till undergång. 



Körsbärsduksen {Vanessa Polychloros L.). Larverna till 

 denna vackra dagfjäril hafva uppträdt som skadedjur vid Värnanäs 

 i Kalmar län, där de i förening med blåhufvans [Diloba Coeru- 

 leocepJiala L.) angripit fruktträdens blad, och en annan arts ( Va- 

 nessa lo L.) larver hafva gått illa åt humlen vid Kräklingbo på Got- 

 land (A. Ehrenström). De sistnämnda bruka eljest lefva på nässlor,. 



Eniomol. Tidskr. Arg. 23, H. 2 (1902). 4g 8 



