117 



KONGL. DOMx\NSTYRELSENS SKRIFVELSE TILL 

 KONGL. MAJT. ANGÅENDE NUNNANS BE- 

 KÄMPANDE UNDER ÅR 1902. 



Till Konungen. 

 Under sistlidna år hafva, där ej särskilda hinder därför mött, 

 åtgärderna till bekämpande af skadeinsekten »nunnan» å det 

 stora härjningsområdet norr om Bråviken — det s. k. Viråom- 

 rådet — och å det vid Nyköpings skärgård belägna — det s. k. 

 Björksundsområdet — fortgått efter samma plan som förr, afse- 

 ende dels att i möjligaste mån hindra en starkare fjärilutveck- 

 ling och sålunda minska faran för insektens utflyttning till nya 

 områden, dels äfven, och detta såsom hufvudsak, att befordra 

 uppkomst och spridning af den för insekten farliga, ehuru endast 

 långsamt sig utbredande larvpesten (toppsjuka, »Schlaffsucht»). 

 I sådant syfte hafva, där så ske kunnat, sådana granbestånd, 

 hvilka befunnits belagda med i medeltal 1,500 — 3,000 ägg per 

 stam, och hvilka enligt vunnen erfarenhet plägat afgifva största 

 antalet fjärilar, fällts under vintern 1900 — 1901, hvarigenom tal- 

 lösa massor af unga larver påtvingats hungersdöden. I sådana 

 bestånd, som voro svagare äggbelagda, blefvo träden vid bröst- 

 höjd försedda med ringar af s. k. larvlim, och detta med det 

 dubbla ändamålet, dels att direkt svältdöda de larver, som råkat 

 under limringarna, dels ock att genom inbördes trängsel, svält 

 eller olämplig föda göra dessa larver mottagliga för pesten, som 

 därefter, enligt hvad erfarenheten synes gifva vid handen, från 

 dem sprider sig till de i trädkronorna kvarsittande larverna. 

 Mycket starkt äggbelagda bestånd, hvilkas kalätning var att för- 

 utse, hafva däremot lämnats orörda, och detta af skäl, att den 

 därstädes blifvande trängseln mellan larverna i trädkronorna och 

 bristen på tillräcklig föda bereda den bästa jordmånen för pesten, 

 som ofta orsakar hela den därinom befintliga larvkontingentens 

 undergång-, limning skulle här verka mera skada än nytta, i det 



I 



