124 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1902. 



ven urätit ett korn, spinner han skalet fast vid ett annat, och så 

 fortsattes tills bortåt 20 — 30 korn beröfvats sin kärna och sam- 

 manfästats, hvarunder exkrementen fastna i väfnaden, e. I sep- 

 tember lämna de flesta larverna säden och krypa upp på väggar 

 och tak, i hvilkas springor de öfvervintra. I början af maj föl- 

 jande år förvandlas de till puppor, och pupptiden varar i 14 — 

 21 dagar, beroende på temperaturen. 



Skydds- och utrotningsmedel. Flitig vädring och skyff- 

 ling, isynnerhet under juni och juli, harpning och uppbränning 

 eller gröpning af de skadade kornen, sädens uppvärmning till 

 50° C. eller mer, om den ej skall användas till utsäde. Bräder, 

 som pä utsidan bestrukits med larvlim, ställas på kant vid alla 

 väggar i slutet af juli. Infångning af fjärilarna vid ljussken eller 

 larverna medelst fuktiga dukar, som utbredas på säden, kan äfven 

 försökas. Tak och väggar tätas med kalk och tjära, och ytorna 

 bestrykas med hvit färg. Luckor och dörrar göras täta, öppnas 

 om morgonen och stängas före skymningen. 



Där djuren finnas i stor mängd, torde bästa medlet vara, 

 att bortföra och hälst mala säden redan i april, hvarefter en 

 omsorgsfull ^rengöring bör följa. Som lockbeten kunna kvarva- 

 rande små sädeshögar vara lämpliga, om dessa lämnas i fred tills 

 honorna lagt äggen i dem fram på sommaren, men sedan bör 

 säden gröpas. I bingar och täta kärl kan användas kolsvafla. 

 Denna slås i ett flått kärl, som ställes ofvanpå säden, hvarefter 

 hingen väl täckes med mattor. Efter ett par dagar borttages 

 täckelset och säden vädras grundligt. Försiktighet är dock nöd- 

 vändig, ty inandning af ångorna är farlig, och de förorsaka 

 explosion, om eld kommer i beröring med dem. 



3. Tapetmalen [Tinea Tapetsella L.). Taf. 1, fig. 3. 

 Larven, a, kokongen, b, puppan, c, dess bakre spets med sina 

 två krokiga taggar, d. Larven skall enligt Taschenberg ej lefva 

 i hylsa. 



Lefnadssättet är i mycket öfverensstämmande med pälsma- 

 lens, men djuret är mycket sällsyntare. 



Släktet Tineola h. s. 



Skiljes från föregående därpå, att småpalper saknas. 



4. Gula klädesmalen [T. Bisselliella Humm. = Crinella 

 Tr.). Taf. I, fig. 4 och 4 a. Framvingarna brunaktigt gula, glän- 

 sande. Larven, b, dess främre del, förstorad, c. Kokongen är af lösare 

 beskaffenhet och bildad af trådar eller hår, d. Puppan, hvars extre- 

 miteter utskjuta lika långt som bakkroppen, e. Lefnadssättet nästan 

 lika med pälsmalens. Två generationer synas årligen förekomma. 



Sven Lampa. 



