146 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I902. 



döma friska och af sjukdomen oberörda både larver och puppor 

 ej sällan träffas midt ibland sjuka och döda larver, och på sam- 

 ma sätt sågos ännu långt fram i juli mångenstädes till utseendet 

 fullt friska larver nere på stammarne och å marken bland massor 

 af döda och sjuka larver. 



Anställda försök bekräftade denna uppfattning. Af larver 

 som uppföddes i burarna, där i flera fall den ena omgången af 

 larver efter den andra inhystes utan någon dessemellan företagen 

 desinfektion, dog stundom nästan hela uppsättningen under ut- 

 bildade symptom af »Schlaffsucht» (se försöksprof n:r II i ta- 

 bellen), men aldrig bortryckte den alla larverna på en gång, 

 utan så småningom, ofta med flera dagars mellanrum, dukade 

 än den ena än den andra under för sjukdomen, medan de öfriga 

 fortsatte att växa och vegetera. Somliga larver lämnade till och 

 med fullbildade fjärilar. Motståndskraften hos olika individer 

 visade sig följaktligen vara notoriskt olika. — I ett glas hade 

 vidare en del larver från en »toppsjuk» grantopp utan någon 

 föda införts och detsamma sedan af någon tillfällighet kommit 

 att undanställas. Då det efter flera dagar öppnades, befunnos 

 ännu larver vid lif, krypande omkring bland de af förruttnelse 

 sönderfallna och stinkande liken af öfriga larver. — Af detta 

 sista försök tyckes framgå — och samma slutsats har von Tu- 

 BEUF^^ förut dragit af ett liknande försök — att ifrågavarande 

 sjukdom sannolikt ej smittar genom direkt beröring, och att 

 sålunda ej en infektion på den osårade huden eller genom stig- 

 mata är verksam, utan endast en tarminfektion medelst födan. 

 En sådan åsikt vinner i styrka ännu genom det förhållandet, 

 att puppor, som insamlades ibland liken af nunnelarver på mar- 

 ken under limmade träd, till en stor procent lämnade fullbildade 

 fjärilar (försöksprof n:r IX i tabellen). På grund af det sagda 

 förefaller det alltså sannolikt, att »Schlaffsucht »-sjuka puppor och 

 fjärilar ha inficierats redan under larvstadiet. Jfr dock det föl- 

 jande (pag. 41 f.) om parasitstekelynglets olika öde i pupporna. 

 Förhåller det sig så, som jag nu har sökt göra otvifvelaktigt, 

 att på tal varande sjukdomar ej hastigt smitta och gripa omkring 

 sig, ligger häri väsentligen ock förklaringen till det faktum, att 



^° Sist anf. arb. pag. 42. 



22 



