154 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1902. 



€gna iakttagelser och forskningar hvilande närmare grunder för 

 sin åsikt. Tyvärr har parasitsteklarnes och i allmänhet parasit- 

 insekternas biologi allt sedan Ratzeburgs tid varit alltför litet 

 studerad, och till och med i arbeten, som afhandla uppträdandet 

 af större insekthärjningar, specielt af Nunnan, finner man dem 

 och deras lif och ingripande vara föremål för en endast ringa 

 uppmärksamhet. Jag grep därföre med glädje det gynnsamma 

 och sällan återkommande tillfälle, som just en större insekthärj- 

 ning erbjuder, att få kasta en närmare inblick i parasitinsekter- 

 nas lefnadsförhållanden och ägnade äfven hufvudparten af som- 

 marens undersökningar åt studiet af de nämnda parasiterna. I 

 synnerhet sökte jag, ställd inför de ofvan skildrade, talrikt upp- 

 trädande sjukdomsfenomenen bland nunneynglet, ägna den Ratze- 

 BURO'ska teorien om ett nära direkt samband mellan dem och 

 parasitinsekterna en möjligast sorgfällig och ingående pröfning, 

 och tillåter jag mig att i det följande framlägga de viktigare 

 resultaten af mina iakttagelser, såsom ett bidrag till en kritik af 

 meromnämnda teori. 



När Ratzeburg år 1844 i Die Forstinsecten. Dritter 

 Theil och Die Ichneumonen der Forstinsecten Bd. i. 

 första gången framställde sin teori, hade den att bryta sig mot 

 den allmänna uppfattningen om parasitinsekterna, såsom ej blott 

 orsak till inträdande sjukdom och död bland härjande insekter, 

 utan ock såsom det enda agens, hvarigenom naturen kunde hålla 

 dessas förökning inom skrankorna och göra ett slut på deras 

 frät. Det synes mig viktigt nog, för ett rätt förstående af den 

 RATZEBURG'ska framställningen, att erinra om denna historiska 

 bakgrund, på hvilken teorien trädde fram. 



Ratzeburg söker i främsta rummet stödja sin åsikt på ana- 

 logier^^. Han andrager först jämförelsen med parasitmaskarna 

 hos människan, om hvilka han menar, att »es weiss ziemlich ein 

 Jeder, dass sie sich nur in lästiger Menge bei Menschen einfin- 

 den, welche vorher schon als kranke bekannt waren» och att man 

 »einstimmig sie für die Wirkung und nicht für die Ursache der 

 Krankheit und des Todes eines Menschen halten wird»^*. Då 



5ä iWir berufen uns zunächst auf Analogien», säges det uttryckligen 

 (Ichneumon, d. Forstins, Bd. I. pag. 30). 

 °* Anf. St. 



30 



