102 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1902. 



sannolikhet talar följaktligen för den uppfattningen, att äfven af 

 Tachinorna endast friska objekt angripas. 



Jag har för bedömandet af föreliggande fråga sökt samla 

 bevismaterial äfven genom direkt iakttagelse af Ichneumonerna 

 vid äggläggningen och utväljandet af sina offer. Resultatet af 

 ett 20-tal sådana observationer åtminstone å trenne olika Piinpla- 

 arter: P. instigator Fabr., P. ardica Zett. och P. examinator 

 Fabr. är jag lycklig nog att kunna framlägga. — Nunnelarverna 

 lämnades af de iakttagna Pimplorna alltid utan undantag orörda 

 och endast pupporna anstuckos. Men äfven bland dem kunde 

 ett mycket bestämdt urval frän /*/;;///«-honans sida bemärkas. 

 Somliga gingo de sålunda förbi utan att alls eller knappast märk- 

 bart vidröra. Åtminstone i fråga om några af de på detta sätt 

 ratade nunnepupporna kan jag våga uttalandet, att de voro än 

 tydligen sjuka än redan döda — af bådadera slagen sutto ju 

 också i allmänhet rikligt å stam och grenar. Andra puppor äter 

 undersöktes noga, men anstuckos icke heller de. En dylik, som 

 det föreföll, frisk puppa, som genom Pimplans {P. arcticä) nog- 

 granna »betasten» af den särskildt fängslat min uppmärksamhet, 

 infångades (Wreta ^70 och befanns, då den i oktober öppnades, 

 utan att ha lämnat till sist något lifstecken ifrån sig, innehålla 

 en död fjäril (c/*). Utseendet af dess inre, som nära öfverens- 

 stämde med andra »Schlaffsucht »-sjuka puppors, tillät här otve- 

 tydigt att sluta till en bakteriesjukdom som dödsorsak (jfr ock 

 nedan). — I samtliga dessa fall tycks följaktligen med ganska 

 stor visshet kunna sägas, att Pimplorna ha undvikit d. v. s. ej 

 anstuckit pupporna just därför, att de voro sjuka. Den förutgå- 

 ende närmare undersökningen (»Betasten») af vissa puppor torde 

 alltså förestafvas sannolikt, så att säga, af en viss osäkerhet hos 

 Pimplan i fråga om deras hälsotillstånd och däraf betingad lämp- 

 lighet som anstickningsobjekt. Sammanstäldt med hvad strax 

 nedan skall anföras om anstickandet af friska puppor, synes mig 

 knappt någon annan förklaringsgrund till ifrågavarande »Betasten» 

 antaglig.'''"' 



Äfven Ratzeburg omnämner^'', att han iakttagit, det Ichneu- 



'9 Såsom i det följande skall visas, äro Pimplorna i allmänhet stora 

 vagabonder och föga nogräknade i fråga om valet af fjärilart för anstickningen. 

 ■^^ Die Ichneumonen d. Forstinsect. Bd. i, pag. 31. 



38 



