I 86 ENTÜMOLOGISK TIDSKRIFT 1902. 



förekommo, torde ha varit 6-tandade l)arkborren {^ToDiiciis cJial- 

 cographus Lin.) och bleka bastborren {Hylastcs palliatiis Gyll.). 

 Då ett massuppträdande af barkborrar, enligt hvad erfaren- 

 heterna från Tyskland gifva vid handen, i regel följer en nunne- 

 hcärjning i spåren och de därvid, genom att slutligen kasta sig 

 öfver pä äfven den fullt friska ståndskogen, ofta visat sig kunna 

 anställa förödelser af nästan ännu större omfattning än Nunnan, 

 synes det ligga mycken vikt på en fullt rationell behandling af 

 skogen, och särskildt förefaller det mig, som om vid frågan om 

 afverkningen och dess reglerande ett af de viktigaste syftemålen 

 borde vara bl. a. just försöket att förebygga dessa insekters starka 

 förökning. Tecken till, att barkborrfrågan i annat fall kan äfven 

 hos oss under den kommande tiden blifva en brännande, tycktes 

 mig tyvärr icke alldeles saknas. 



IV. Slutsatser i fråga om praktiska bekämpnings- 

 åtgärder mot Nunnan. 



I fråga om de praktiska åtgärder, som under året vidtagits 

 för härjningens bekämpande, synes mig limning af träden, näst 

 afverkning af starkt infekterad skog, vara det verksammaste medlet 

 — ett absolut verkande medel kan den, såsom inses af det föregå- 

 ende, vid Nunnans bekämpande tyvärr icke blifva, i motsats t. ex. 

 till hvad den i Tyskland visat sig vara i fråga om Tallspinnaren 

 [Dendrolimus Pini Lin.). Med densamma afses ju dels att skydda 

 själfva träden, så att larverna, sedan de en gång nedkommit på 

 marken, ej åter kunna komma upp i kronorna, dels att genom 

 utsvältning förminska antalet larver och därmed ock antalet ägg- 

 läggande fjärilar samt sålunda minska den blifvande svärmningens 

 intensitet. — Åtgärden hvilar för visso, såsom jag i det föregå- 

 ende sökt visa, på en riktig teoretisk förutsättning, och jag kunde 

 vid många tillfällen ej annat än kraftigt öfvertygas om, att den 

 ledt till ett godt resultat. Sålunda hade träd, på hvilka nedan- 

 för limringen sutto massor af larver, hållit sig väl gröna, hvilket 



borrfrågan en långt mera ingående undersökning, framgår, att kaläten stånd- 

 skog i själfva verket tyckes ha varit till vida större omfattning, än hvad jag 

 aktgaf på, angripen af barkborrar. 



62 



