196 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1902. 



1890-talet inköpte Nerén och adjunkten Thomson en del af A. 

 E. Holmgrens Ichneumonidsamling), men däraf följer ej, att Nerén 

 endast idkade kammarstudier-, han var tvärtom en både flitig och 

 lycklig iakttagare af insekternas lif i naturen. Därom vittna dels 

 hans uppsatser i Ent. Tidskr. (hufvudsakligen berörande diverse 

 insekters biologiska förhållanden), dels hans korrespondens med 

 andra entomologer — framför allt med Thomson och med. d:r 

 G. Möller i Trelleborg. De många och i flera afseenden intres- 

 santa brefven från nämnda entomologer — uppgående till några 

 hundra — hade Nerén noggrannt förvarat, kronologiskt ordnade, 

 och i dem gjorda marginalanteckningar utvisa, att de för honom 

 haft mer än ögonblickets intresse. Dessa bref från de båda fram- 

 stående entomologerna, hvilka ofta konsulterades, visa äfven, att 

 Neréns bestämningar af insektfynd vanligtvis varit riktiga. 



Såsom ofvan nämndt, gjorde Nerén sällan några längre ex- 

 kursioner — till dessa kan räknas ett par utflykter till Skåne 

 och Kinnekulle — , de flesta fynden gjordes inom Östergötland, 

 och en stor del bär signaturen: »Skeninge, in h or tu», träd- 

 gården vid hans hem, synbarligen hans kära vistelseort och skåde- 

 platsen för många intressanta iakttagelser (hvarom en mängd 

 efterlämnade anteckningar vittnar); en förvånande mängd goda 

 fynd hade denna »hortus» renderat honom. 



Nerén ägde ett värdefullt bibliotek, där gifvetvis entomolo- 

 gien var väl representerad (till rariora torde kunna räknas ma- 

 nuskriptet till ett af den berömde Wesmaels verk: »Monogra- 

 phie des Braconides de Belgique: premier manuscrit, présenté 

 à l'académie le 7 Oct. 1833») och hade på förvärfvandet 

 af gedigna arbeten inom detta område nedlagt icke obetydliga 

 kostnader. 



Neréns arbetsförmåga och intresse för entomologien voro 

 ännu oförminskade, då han uppnådde 70:de lefnadsåret; därefter 

 märkte hans vänner med vemod ett hastigt aftagande af själs- 

 förmögenheterna. 



Harald Nerén var en vaken och liflig natur och hade 

 i sitt väsende något medryckande. Hvad som för öfrigt kar- 

 aktäriserade honom — förutom ett utprägladt sinne för musi- 

 ken — var godlynthet och välvilja, parade med en viss barns- 

 lig naivitet-, motgångarna i lifvet tog han lätt och efter- 



2 



