ADLERZ: IAKTTAGELSER ÖFVER HOPLOMERUS RENIFORMIS. 245 



samma sätt som AnwwpJiila bortkastar den uppgräfda sanden. 

 Hvarje hemfördt vätskeförråd räckte till uppmjukning af 2 ler- 

 bollar, hvardera ungefär så stor som getingens halfva hufvud, 

 hvilka på nämnda sätt bortkastades. Därefter följde ny utflykt 

 för att förnya vätskeförrådet, h varvid getingen med en hos in- 

 sekter ganska vanlig nyckfullhet ofta ej fyllde sitt behof pä sam- 

 ma växtstånd, äfven om ymnig tillgång på skum där fanns, utan 

 vanligtvis besökte flera stånd i närheten. 



Under denna dag kunde någon insamling af foderlarver ej 

 medhinnas, och följande dag regnade det, hvarvid »skorstenen» 

 sjönk ihop och föll sönder, så att hålan stod vidöppen. Såsom 

 jag funnit vara fallet äfven vid andra dylika tillfällen, reparera- 

 des ej den af regnet förstörda skorstenen, utan hålan öfvergafs, och 

 en ny gräfdes i närheten. 



3. Två honor af Hoplomcrus re^iiformis sågos arbeta på 

 sina »skorstenar» helt nära hvarandra. Den enas mynning var 

 vänd åt norr, den andras åt söder. Ännu två dagar därefter 

 fortsattes de sannolikt af ogynnsam väderlek fördröjda arbetena 

 på dessa »skorstenar». Kring det åt norr vända röret uppgräf- 

 des ett sammanhängande stycke af den leriga marken och vän- 

 des så, att rörets mynning i stället vette åt söder. Då getingen 

 om en stund därefter kom hem, höll han sig länge sväfvande 

 ofvanför och framför sin »skorsten» på den sida, där ingången 

 förut hade varit, men han tycktes ej kunna se den eller kände 

 i alla händelser ej igen »skorstenen» såsom sin, utan flög bort 

 igen. Följande dag sågs han ingen gång besöka sitt vända rör, 

 men 2:dra dagen därefter, en kall och blåsig dag, satt han in- 

 krupen däri, utan att vilja gå ut. Äfven detta rör förstördes 

 sedermera af regn. 



4. På omkring ^/a m. afstånd från hvarandra sågos två 

 Hoploinerus-honox sysselsatta med att mura på det innersta lagret 

 af sina i det närmaste färdiga »skorstenar», som båda krökte sig 

 med mynningarne åt samma håll. Som vanligt hämtade de den 

 till arbetet erforderliga vätskan från spottstritarnes skum på kring- 

 stående växter. Då de komnio hemflygande, sågos de alltid, 

 från hvilket håll de än kommit, nalkas sin håla så, att de ome- 

 delbart före nedslaget på skorstenens öfre kant befunno sig sväf- 

 vande framför dess mynning, så att de i flykten kunde se den 



S 



