ADLERZ: IAKTTAGELSER ÖFVER HOPLOMERUS RENIFORMIS. 249 



hvilket skorstenen nedbrutits ända till grunden, d. v. s. till mar- 

 kens yta, så att intet återstod af densamma, och detta torde 

 vara det vanligaste förhållandet. I andra fall åter kan man se, 

 huru endast den öfre, gallerformigt genombrutna delen af skor- 

 stenen brytes ner och användes till att fylla den nedre delen 

 med, hvilken senare sålunda kvarstår som en solid propp ofvan 

 själfva jordytan. Det ser ut, som om foderlarverna i senare fallet 

 fylla ut röret nästan ända upp till jordytan. Då åter en sådan 

 propp ofvan jordytan saknas, fylles i stället rörets mynning till 

 motsvarande djup, så att larverna i detta senare fall ligga längre 

 ner under jordytan. Det hela torde bero dels på gångens djup, 

 som torde variera, dels på antalet foderlarver, som också växlar, 

 såsom nedan skall visas. 



Cellerna lågo dels enstaka, i hvilket fall deras längdaxel 

 var nästan lodrät mot jordytan, dels i små grupper på tre styc- 

 ken alldeles invid hvarandra, hvarvid deras längdaxlar lutade 

 något, så att mynningarne lågo hvarandra närmare än bottnarne. 

 Någon gemensam hufvudgång sågs ej i dessa fall, utan h vardera 

 cellen hade sin särskilda mynning i jordytan. 



I sådana tillslutna och således fullt provianterade celler, 

 där stekelns ägg ännu ej kläckts eller där stekellarven var så 

 nykläckt, att han ännu satt kvar med bakre ändan i äggskalet, träf- 

 ades foderlarver i ett antal af 5 — 15, alla mer eller mindre rörliga. 



Medellängden för foderlarverna, beräknad efter längden af 60 

 utan urval ur åtskilliga celler insamlade oskadade larver, var 8 mm. 



En Hoploi)ierus-\^.Tv , hvars utveckling följdes, började på 

 5:te dagen efter kläckningen spinna in sig. Han hade under 

 tiden förtärt 9 foderlarver. Han utvecklades, efter att ha öfver- 

 vintrat, till hane. 



Med det ofvan meddelade kan det vara af intresse att jäm- 

 föra Fabres iakttagelser öfver samma art, skildrade under rubri- 

 ken »Les Odynères» i 2:dra delen af hans berömda Souvenirs. 

 Fabre, som ej själf tycks haft tillfälle att se sin art bygga, anför 

 i stället utförligt Réaumurs skildring af förfaringssättet hos Ody- 

 neriis {Hoplomerus) spinipes, hvilket i hufvuddrag öfverensstäm- 

 mer med det af mig hos reniformis iakttagna. Han öfvergår 

 därefter till en beskrifning af det redan färdiga boets inrättning. 

 Här faller en betydlig olikhet i ögonen, i det Fabre funnit innan^ 



9 



