I 8 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IQ I 8. 



hållas — dessa sist nämnda troligen kunna anträffas annor- 

 städes på liknande lokaler kring stränderna. 



Östra Sundholmen är som sagt en liten holme, söderut 

 avskild med ett endast några meter brett sund från fastlandet, 

 en udde från vilken man har några minuters väg till den 

 minnesrika Engelbrektsholmen, numera efter sänkningen även- 

 ledes en udde eller, vid högre vattenstånd, en halvö. En 

 ännu oberörd lund av tätt växande åldriga lindar, som upp- 

 tager norra sidan av holmen, skänker skydd mot nordliga 

 vindar. Marken sluttar ned mot södra strandremsan, i vilken 

 sjön skär in med en halvcirkelformig vik, som längst in ligger 

 öppen men på sidorna garneras av lågskog. I den grunda, 

 instängda vikens vassbälte och övriga vegetation av vatten- 

 växter: Co)>iarum, Potainogeton-'SixX.ç:x, Alis^na, Nastuytiiim, 

 CeratopJiylliiiii och i Lciiina ww^r-täcket de sällsynta flytande 

 mossorna Riccia fluitans och R. natans m. fl. snattra och 

 skrocka gräsänder, sothöns och Hjälmarens karaktärsfågel 

 skäggdoppingen, och de lägre djuren trivas och formeras i 

 stor formrikedom i det av solvärmen ljumma vattnet samt 

 på det liksom jäsande strandslammet. 



Där detta gyttjiga svarta slam ligger bart och blottat 

 på vegetation träftas en del utpräglat limnofila arter, först 

 och främst de tröga Coelostovia orhiculare F., CÉ'rcj'on-a.rterna. 

 flavipes Thunbg, ustiilatus Preyssl., tvistis III. men först 

 och främst de fortfärdiga IscJinopoda (Tldnononia) atra Grav. 

 och PIiiIonihus-2iX\.ç:Yn2i nvibratilis Grav., nigrita Grav. och 

 niicans Grav. De två förstnämnda PIiiIo)it/ius-2,xtQ\-w2i ha 

 ansetts som mera sällsynta, uppgivna av Grill för spridda 

 landskap upp till Västmanland, men förekomma flerstädes i 

 Hjälmarområdet i största individrikedom. Av de övriga 

 limnofila arterna av släktet har jag inom området också 

 funnit P. atratiis Grav. och corvinus Er. (förut endast an- 

 märkt för Skåne av Thomson) under det den sydligare P. 

 fulvipes F. ej synes gå så långt som upp till Hjälmbären. Av 

 Stenus-2i\lQxx\dL synes Jiino F. föredraga det öppna slammet, 

 ehuru den ju finnes vid vatten snart sagt överallt. 



Det rikaste myllret av arter och individer möter emel- 

 lertid i det virrvarr av fjolårsgamla löv, grässtrån, vassrester, 

 kvistar och andra dekomponerade växtdelar, som täcker de 



