58 ENTOMOLOGISIC TIDSKRIFT 1918. 



rakt nedåt. Då dessa nymfer förflytta sig såväl framåt som 

 även {Ecdyurus och Hcptagcnid) ät sidorna, men ingalunda 

 bakåt, borde man ju vänta något liknande även hos Proso- 

 pistoina. Så är nu även fallet. Jag lyckades nämligen vid 

 upprepade tillfällen iakttaga djuret krypande. Detta skedde 

 visserligen ytterst otympligt och ej att förlikna med de nyss 

 omnämnda nymfernas hastiga rörelser, men riktningen var 

 rakt framåt, ej bakåt och ej heller åt sidorna. Stundom 

 använde den sig vid krypandet även av svansbihangen, var- 

 med den tydligt sköt på genom att indraga och därefter 

 utskjuta dessa. 



Prosopisto]na-x\yva^Q\\'à egentliga förflyttningssätt ligger 

 emellertid säkerligen i simningen. Häri står den nämligen — 

 åtminstone i elegans — långt framom övriga ephem.erid-nymfer. 

 Visserligen uppnås ej samma hastighet som t. ex. hos de 

 pilsnabbt bortilande ^/öiff^/z-arterna, men i gengäld simmar 

 Prosopistoina-x\yva{&n mera uthålligt och jämnt, håller sig på 

 detta sätt länge svävande och, vad som är det egendom- 

 ligaste, simmar även lika bra på rygg som i vanlig bukställ- 

 ning, varvid den synbarligen utan minsta anledning omväxlar 

 med dessa båda simsätt. Att förändra riktningen i vertikal- 

 led kan det härvid ej komma an på, då detta, som redan 

 Vays.SIÈRE påpekat, sker genom knyckar på huvudet och 

 olika ledställning mot kroppen hos detta. Någon säker förkla- 

 ring till detta »ryggsim» — under samma simtur använde 

 den sig ofta av båda simsätten, varvid den så att säga slog 

 upprepade volter, allt med den mest utsökta elegans — är 

 jag ej i stånd att lämna. Möjligen kan det vara för att 

 hastigt kunna ändra kurs bakåt. Det går nämligen betydligt 

 hastigare att från vanligt simsätt genom ett överslag och 

 sålunda uppkommen ryggställning simma tillbaka än att pä 

 vanligt sätt fortsätta i en halvcirkel för att uppnå denna 

 kurs. Det skulle ju därför möjligen kunna vara ett slags 

 flyktsim för att hastigt undvika en plötsligt sig uppenbarande 

 fara. Häremot talar det faktum, att den av mig iakttagna nymfen 

 stundom omvä.xlade med simsätten, utan att till synes oroas 

 på något sätt. Motades den med något främmande föremål, 

 t. e.K. ett pennskaft, fick jag den emellertid nästan alltid att slå 

 en volt och på buk eller rygg — alltefter det ursprungliga 



