NY LITTERATUR lO:; 



ningar, som torde kunna intressera våra entomologer. Det gamla 

 släktet Forficula är numera söndersprängt i flere: Labia (minor); 

 Forficula (auricular ia) , Apterygida (albipennis) och Chelidura 

 (acanthopygia). Blatta lapponica skall höra till Ectobia, under det 

 att Periplaneta orientalis är en Blatta. Förutom Periplaneta amr- 

 ricana anför Zacher i en tabell, att den m. I. m. kosmopolitiska 

 /'. australasiœ F. är funnen i Sverige. Varifrån han fått den 

 uppgiften anföres ej, ej heller har jag i svensk litteratur påträffat 

 densamma. — Släktet Stenobothrus i Sv. Insektfauna är numera 

 uppdelat i Stauroderus {/norio F., apricarius L. samt biguttulus L. 

 och bicolor Charp., vilka två sistnämnda rätteligen böra betrak- 

 tas som former av variabilis Fieb., hittills blott känd från Polen), 

 Chorthippus {elegans Charp. [= albotnarginatiis De G., p. p.], 

 dorsatus Zett., paralellus Zett.), Oinocestus {viridulus L., rufipes 

 Zett. och hœmorrhoidalis Charp.). SI. Oedipoda är vidare upp- 

 delat i Oedipoda {coerulescens L.), Sphirigoiiotus {cyanoptera Charp.), 

 Bryodcma {tiibcrculata Fabr.) och Psophus {stridula L.). Ihaiiino- 

 trizofi griscoapterus DG. skall heta Th. cinereus (L.) Gmel. 



Slutligen må nämnas, att den även i vårt land förekommande 

 s. k. växthusgräshoppan visat sig vara allmänt felbestämd. Den 

 tillhör ej ens si. Diestrammena utan är identisk med Tachycines 

 asy?iamoti(s Adelung, hittills ej känd från naturen och vars egent- 

 liga hemland alltså hittills är obekant. 



A. Tullgren. 



Walter Schoenichen, Praktikum der Tnsekteukundc nach biologisch- 

 ökologischen Gesichtspunkten. Mit 201 Abbild, im Text. Jena. 

 Gustav Fischer i g 18. Mk. 7: — . 



Författaren anför i inledningen till denna bok, att den ej 

 gör anspråk på att utgöra en handbok i insektkroppens jäm- 

 förande anatomi och histologi utan fast mer har uppgiften att 

 vara en handledning för undervisningen i hithörande kapitel 

 för skolorna. Författaren avser således att giva lärare finger- 

 visningar hur undervisningen ur praktisk-biologisk synpunkt bör 

 ledas. 



Oavsett denna specialuppgift, som synes mig nog så be- 

 aktansvärd, kan Schoenichens bok även hava en annan lika så 

 god uppgift. Den kan med största fördel rekommenderas åt 

 amatörentomologerna. Dessa, vilkas intressen ju i allmänhet 

 luta alltför starkt åt det rena samlarhållet eller vilka ofta ha 

 så gott som uteslutande faunistiskt-geografiska synpunkter på 

 sin entomologiska verksamhet, må läsa den. Den visar, hur 

 man med enkla instrument och enkla metoder kan tillägna sig 

 ett rätt grundligt vetande om insektkroppens byggnad, och då 

 boken genomgående lägger en biologisk syn på de morfologiska 

 företeelser, som dessa undersökningar uppdaga, torde den kunna 



