2IO ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT igi8. 



gandet skedde. Vare sig emellertid MegacJnle vänder ryg- 

 gen eller buken mot den inre delen av blomvalvet i AntiryJii- 

 iiuin, måste den komma i beröring med ståndarna och pi- 

 stillens märke — och sålunda vid besök i flera blommor 

 av samma växtart befruktning åstadkommas — men blom- 

 man synes enligt MÜLLER icke locka detta bi, och själv har 

 jag vaktat framför lejongapsgrupper utan att någon gång 

 lyckas överraska detsamma på besök i blomman. 



O. M. Reuter behandlar i sitt arbete Insekternas lev- 

 nadsvanor och instinkter (Stockholm 1913) ämnet »Binas in- 

 samlande av nektar och frömjöl med hänsyn till ömsesidig 

 anpassning mellan blommorna och deras besökare» och skild- 

 rar här den pollensamlande apparaten hos gastrilegiderna 

 samt uppräknar bl. a. också J\Iegac/nle, dock även han utan 

 att nämna något om detta bis upp- och ned-vändande i vissa 

 blommor. Helt säkert skulle prof. Reuter, vilken som känt 

 är var synnerligen bevandrad i all litteratur, som rörde in- 

 sekternas levnadsvanor, icke underlåtit att i n)'ssnämnda 

 kompendium av det huvudsakliga av vad som då var känt om 

 insekternas levnadsvanor och instinkter framhålla ÅlcgacJiile- 

 honans speciella metod, om den varit honom bekant. 



Att MegacJiile intager en hög rangplats, då det gäller 

 anpassning för frömjölets tillvaratagande, kunde utom beträf- 

 fande dess tillvägagångssätt i oregelbundna blommor av 

 läppformen, såsom Dracoceplialuui och Iris, också konstate- 

 ras vid honornas besök i de regelbundna blommorna av 

 klockformen hos Campanula, särskilt C. nieeiiuni L. och C. 

 carpatica JaCQ., blommor, vilka för övrigt synas vara mycket 

 begärliga för bin, icke minst det vanliga honungsbiet. Blå- 

 klockblomman är som bekant proterandrisk, i det de kring 

 pistillens märke tätt slutna ståndarknapparna redan i blom- 

 knoppen bli fullt utvecklade och avgiva sitt frömjöl till den 

 håriga ytan av märket; då blomman slår ut, ha ståndar- 

 strängarna redan krympt samman torra till blommans nedre 

 del, och det långsträckta märket står fullsatt med pollen, 

 berett att mottaga biet, först med mot h varandra tryckta 

 märkesgrenar, sedermera med dessa skilda åt. 



Då en Ç av MegacJiile ligniseca flög till en Campanula- 

 blomma, såg jag den alltid slå ned direkt på pistillens övre 



