242 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT igi8. 



tid. — Vissa nordliga djur, isynnerhet sådana, som uppehålla 

 sig i träd, bliva ej vita om vintern. Hit höra järv och mård. 

 Så hava vi de s. k. öken djuren. H. B. TriSTRAM 

 säger härom i 'The Ibis' 1859^: »In the Desert, where neither 

 trees, brushwood, nor even undulation of surface afford 

 the slightest protection fiom its foes, a modification of colour, 

 which shall be assimilated to that of the surrounding coun- 

 try, is absolutely necessary. Hence, without exception, the 

 upper plumage of every bird, whether Lark, Chat, Sylvian, 

 or Sandgrouse, and also the fur of all the small mammals, 

 and the skin of all the Snakes and Lizards, is of one uni- 

 form isabelline or sand colour.» Sä finna vi i de stora ök- 

 narna gula kattarter, brungula antiloper, åsnor, kameler och 

 gnagare. Många fåglar hava en sådan färgteckning, att de 

 fullkomligt sammansmälta med omgivningen och till och med 

 geckoner, giftormar {Cerastes), spindlar och insekter bära ofta 

 öknens kakiuniform. Nu är emellertid inte öknen överallt 

 någon enformig sandyta, som mången föreställer sig, utan 

 det finns både klippöknar, grusöknar och kiselöknar m. fl. 

 formationer. I samband härmed växla även djurens färger 

 på olika ställen. Detta har bl. a. visats av VOSSELER genom 

 hans studier av nordafrikanska gräshoppor, vilka jag senare 

 skall berätta. 



Flera djur såsom fenneken eller ökenräven, gazellerna 

 och ökenfåglarna hava en vit undersida. Detta lär göra dem 

 ännu mer osynliga mot den gula ökensanden. 



I de stora urskogarna är grönt ofta den övervägande 

 färgen hos fåglar, reptilier och groddjur. Såsom exempel 

 nämner jag från de tropiska regionerna papegojor och bi- 

 ätare, trädormar {Lachesis, Herpetodryas, C/ilorophis), gecko- 

 ner och lövgrodor. Men även hos oss kunna vi iakttaga 

 samma fenomen bland insekter och spindlar på ängar och 

 fält. Jag tänker på gräshoppor och skinnbaggar, puppor och 

 larver av vissa fjärilar m. fl. s. k. gräsdjur. 



Jag nämnde under ökendjuren, att dessa ofta variera i 

 färg efter omgivningarna. Detta leder oss över till en grupp 

 av djur, som harmoniera med en begränsad yta. Vi behöva 

 inte heller här gä långt för att finna exempel. Gråsparven 



' S. 430. 



