DOUGLAS MELIX: NÅGRA TANKAR OM MIMICRY. 243 



försvinner for ögat bland gatsmuts och hästspillning. Ho- 

 norna av inånga hönsfäglar, som ruva på marken, äro för- 

 villande lika den omgivande ljungen och risen. GastropacJia, 

 Dendrolimus och Catocala m. fl. nattfjärilar hava mörka, 

 streckade framvingar, som likna barken, där de sitta orörliga 

 om dagen. Timmermannen (Acanthociniis œdilis) är lika svår 

 att upptäcka mot tallstammen o. s. v. 



Hit kunna vi även räkna de s. k. ägg färg erna. Redan 

 Erasmus Darwin hänför dem till 'colours adapted to the 

 purpose of concealment'. Han säger bl. a.: »the eggs of 

 birds are so coloured as to resemble the colour of the ad- 

 jacent objects and their interstices.»^ F"åglar, som häcka i 

 hål, hava i allmänhet vita ägg och sådana, som häcka öppet, 

 mer eller mindre färgade. Till de förra höra hackspettar och 

 papegojor samt till de senare lärkor, hönsfåglar och vadare. 

 Även insekter såsom fjärilar och skinnbagga^ hava ofta ägg, 

 som likna sin omgivning. 



Mänga lägre ryggradsdjur hava förmåga att växla färg 

 efter omgivningarna. Hit höra bland reptilierna kameleonter 

 och flera medlemmar av familjerna Igiianidœ (Anolis) och 

 Agamidœ (Calâtes), bland amfibierna lövgrodor och några 

 salamandrar samt bland fiskarna flundror och andra botten- 

 former. Samma förmåga finna vi hos kraft- och blötdjur som 

 t. ex. hos Virbius varians och bläckfiskar. 



För alt vara skyddad mot omgivningen behöver ett djur 

 inte alltid överensstämma i färg så långt som möjligt. Samma 

 mål kan även uppnås på ett annat sätt, nämligen genom en 

 s. k. formupplösning eller somatolys. Det är härvid iögon- 

 fallande färger, vilka som band eller fläckar så att säg^ 'lösa 

 upp' bärarens bild mot omgivande lövverk, grässnår eller 

 andra föremål. De vanligaste exemplen pä detta fenomen 

 äro tiger och zebra. Pä samma sätt undgå ofta brokigt 

 färgade fåglar våra blickar såsom de allmänna hackspettarne 

 (Dendrocopus) och den stora fruktduvan på Timor (Ptilopns 

 cinctus), vilken enligt H. O. FoKBES^ lär vara svår att se till 

 och med för de skarpsynta infödingarna. 



Tiil samma kategori som ovanstående grupper bruka en 



' Zoonomia 1794, s. 510. 

 ' Naturalists Wanderings 1885, s. 460. 

 Eniomol. Tidskr. Är g. jg. Haft. j — 4 [igiS). isais 16 



