248 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1918. 



h'cktes lämna bevis för denna. Dessutom hava Weisma]\n 

 och PoULTON m. fl. gjort hknande försök. 



Varningsfärgerna bestå ofta av en eller flera kontraste- 

 rande färger såsom vitt, gult eller rött och svart. De äro 

 utbredda över nästan hela djurriket, ehuru de flesta exemplen 

 finnas bland insekterna. Redan Belt berättar i 'The Natura- 

 list in Nicaragua' att om natten »the skunk goes leisurel}' 

 along, holding up his white tail as a dangerflag for none to 

 come within range of his nauseous artillery.» Bland fåglarna 

 lär enligt PoULTON inte finnas några framträdande exempel. 

 Han säger nämligen': »The brilliant and conspicuous colours 

 of many powerful birds are, I think, to be explained as a 

 result of the free scope given to sexual selection.» Bland 

 fiskarna anses TrachmHS-s.\-tevn2i bära varningsfärger. Många 

 giftiga ormar (Elaps m. fl.) hava lysande färger. Likaså 

 mänga amfibier såsom Phryniscus och Salamander. Hit kunna 

 även räknas sjöborren Astlicnosonia nreiîs och de stora väg- 

 snäckorna Lii/iax cinereus och Arion empiricornin. 



Bland insekterna finnas som nämnt många exempel. 

 Getingar, som fruktas för sin gadd, äro gulbandade pä svart 

 botten. Många skalbaggar inom familjerna Malacodentiata, 

 Cantharidœ och Coccmellidœ äro brokigt färgade. De hava 

 alla en mer eller mindre skarp och osmaklig kroppsvätska. 

 Till samma kategori höra mänga fjärilar inom familjerna 

 Nyinphalidœ, Papilioiiidœ. Zygœnidœ och Geonictridœ m. fl. 

 Det är emellertid inte bara imagon bland insekterna, som 

 hava varningsfärger, utan dessa kunna även bäras av larver 

 och puppor. Som en sammanfattning av det hela meddelar 

 jag några slutsatser, som hava gjorts med avseende på in- 

 sekternas immunitet och varningsfärger: 



1. Brokigt färgade insekter hava i allmänhet någon 

 egenskap, som göra dem immuna mot fiender. 

 Denna egenskap kan antingen bestå i en motbju- 

 dande lukt och smak eller i något vapen såsom gift- 

 hår och gaddar. 



2. De immuna formerna visa sig ofta mer eller mindre 

 orädda vid sitt uppträdande i naturen. De synas 

 förlita sig på sina passiva eller aktiva försvarsmedel. 



' 1890, s. 162. 



