286 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1918. 



Stödja mimiciyteorien. Aven blomflugan Microdon (tavl. II, 3) 

 är mycket bilik, ehuru hon inte alls uppehåller sig tillsam- 

 mans med biet. Som man härvidlag inte gärna kan tala om 

 mimicry, måste väl denna likhet bero på yttre inflytelser. 



Om man jämför humlor och Vohicella bomhylans med 

 getingar och Vohicella humis, så märker man genast, att de 

 förra äro yvigt håriga. Detta måste otvivelaktigt bero på 

 yttre faktorers inverkan under något visst stadium av deras 

 liv. Som alla arterna uppehålla sig på blommor, ligger den 

 känsliga perioden troligtvis under puppstadiet eller i samband 

 med yngelvården. Man kan nämligen dels antaga, att humle- 

 bona, till skillnad från getingbona, äro så fuktiga och kalla, 

 att deras invånare under puppstadiet måste skyddas av tät 

 hårbeklädnad, oeh dels att denna av samma faktorer eller 

 helt mekaniskt genom boets grova konstruktion framtvingas 

 på imagon. Jag vill här även påpeka, att de håriga rovflu- 

 gorna Laphria till skillnad från sina hårlösa anförvanter leva 

 som larver i fuktiga stubbar. Många andra flugor äro också 

 yvigt håriga, varigenom de bliva mer eller mindre humlelika. 

 Hit höra bl. a. svävflugan Bombyliiis major (tavl. II, 8) samt 

 musciden Meseinbrina Diystacca. Den förra parasiteras som 

 larv hos olika sandbin, och den senare lever under detta 

 stadium i kogödsel. Även här torde omgivning och levnads- 

 sätt spela en stor roll. 



Vad själva färgerna beträffar, så kunna dessa mycket 

 väl förklaras genom yttre och inre inflytelser. Vi fä emel- 

 lertid komma ihåg, att dessa faktorer med samma resultat 

 kunna inverka pä olika stadier, och att samma inflytelser ej 

 behöva framkalla samma färger. Detta beror nämligen helt 

 och hållet på objektet i fråga. Dessutom äro färgerna själva 

 av olika slag (pigment- och strukturfärger). Denna förklaring 

 ligger isynnerhet nära till hands, när man jämför de mänga 

 genomgående färgteckningar, som finnas bland insekterna. 

 Getingarnas gula och svarta färger återfinnas sålunda hos 

 J^oliicclla hianls, Tcvinostovia vespifonnc (tavl. II, 2), Chryso- 

 toxuin fasciolatniii (tavl. II 4) m. fl. syrphider. Av dessa leva 

 åtminstone getingarna och Jolncrlla hianis under samma 

 yttre förhållanden. — Den vita eller gulröda färgteckningen 

 på Boiiibus-2iX\.ÇiXXiz.'s, bakkropp återfinnes inte bara hos olika 



