2 88 ENTOMOLOGISK IIDSKRIFT 1918. 



Mänga av de skäl, vilka jag i det föregående nämnt mot 

 'mimetic analogies' bland flugor, gälla även mot det fenomen, 

 som vi kalla skyddande likhet. Det förnämsta av dessa 

 är utan tvivel det faktum, att likhet med omgivningen inte 

 alls skyddar en fluga mot hennes talrika fiender. Så hava 

 vi nog ofta sett, huru trädkrypare och nötväckor m. fl. fåglar 

 utan åtskillnad förtära mer eller mindre väl anpassade insek- 

 ter. — Flugorna framvisa icke så många typiska fall av 

 skyddande likhet som förhällandet är hos rätvingar och 

 fjärilar, men de saknas i alla händelser icke. Jag skall i det 

 följande nämiUa några av de mera framträdande. 



Flera rovflugor av släktet Lapliria uppehålla sig pä skogs- 

 fall, där de bedriva sin jakt på skalbaggar och andra in- 

 sekter. Bland dessa befinner sig också den tämligen smärta 

 L. gilva, vilken till skillnad från sina anförvanter ofta sitter 

 på tallstammar under väntan på byte. Hennes bakkropp, 

 som är rödgulhårig, framträder härvid rätt skarpt mot barken, 

 men därigenom att de mörka vingarna vanligtvis hållas pa- 

 rallellt på denna, mildras den röda färgen betydligt och flu- 

 gan blir svår att upptäcka. 



På skogsfall uppehåller sig även vår näst största rovfluga 

 Asihis crabroniforniis, vilken PoULTON anför som exempel på 

 sphecoidi. Denna art kan emellertid lika gärna föras till 

 kategorien skyddande likhet, emedan hon rent av underbart 

 sammansmälter med sin omgivning. Denna består av häst- 

 gödsel och vissnade barr, och själva flugan är rostgul med 

 bruna fläckar på ryggskölden samt ett svart band över främre 

 delen av bakkroppen. Genom denna färgteckning blir Asihis 

 så väl skyddad mot insyn, att man oupphörligen förlorar henne 

 ur sikte, även om hon bara sitter på några få decimeters av- 

 stånd. Detta fenomen understödjes därav, att flugan ovanligt 

 länge sitter orörlig under väntan på byte. 



Ett bra exempel på skyddande likhet utgör många snäpp- 

 fiugor (Lfptis), vilka bedriva sin jakt från stänger och träd- 

 stammar. De äro alla ljusbruna med mörk ryggsköld och 

 svarta fläckar på bakkroppen, varigenom de nästan försvinna 

 mot den gråbruna barken. Även kolvflugan Scatophaga 

 stercorario, som har en ullig rödgul behåring, överensstämmer 



