DOUGLAS MELIN: NÅGRA TANKAR OM MIMICRY. 29 1 



därå skyddet mot dessa sistnämnda beträffar, så visa flera 

 försök av Poulton\ Marshall^ m. fl. författare, att fåglar 

 och andra insektätare efter längre prövning verkligen kunna 

 sammanställa immunitet med lysande färger. Det är därför 

 föga underligt, att dessa även en eller annan gång underlåta 

 att fånga en smaklig art med liknande färger. Att djur 

 med skyddsfärger undgå många fiender är inte heller så un- 

 derligt, ty detta beror ofta på att djuren ifråga icke tillhöra 

 deras speciella byten. 



Med avseende på de olika faktorernas inverkan, så är 

 det naturligtvis svårt att avgöra vilka, som i skilda fall spela 

 den största rollen, liksom även under vilket stadium av dju- 

 rens liv den känsliga perioden infaller. För att kunna göra 

 detta fordras nämligen ovillkorligen: 



1. En djupare kännedom om djurens biologi, 



2. Grundligare ljus-, temperatur- och fuktighetsförsök 

 med olika stadier, 



3. En djupare kännedom om ärftlighetsproblemen samt 



4. En noggrann kännedom om färgernas kvalitet 

 (pigment- och strukturfärger). 



Om det nu i en framtid med stöd av dessa under- 

 sökningar verkligen skulle visa sig, att mimicry-teorien bara 

 utgör en vacker saga, så skola vi emellertid inte tro, att 

 sådana män som Wallace, Bate.s, Müller och Poulton 

 i minsta mån förlora sitt goda rykte. Nej, långt därifrån. 

 Deras teorier hava mer än något annat bidragit till djurlä- 

 rans utveckling på skilda områden. Denna forskarbragd är 

 så stor, att zoologer i alla tider med vördnad och beundran 

 skola minnas sina stora föregångare. 



1902. 



Enlomol. Tidskr. Arg. jç. Haft. j—4 (191SJ. 183M 1 9 



