F. Nordström: Sveriges dagfjärilar 311 



vingarna i lothälften svagt Ijusgrått pudrade, av silverfläc- 

 karna är blott den i fältet 4 lätt silverfärgad och påfallande 

 förkortad (denna sista karaktär har jag funnit hos flera av 

 mina Abisko-exemplar). SxiCl-iEL giver densamma namnet 

 f. nlveola. Jag anser dock, att Spulers äldre namn /'. pal- 

 lida (29) här bör komma till användning, han nämner under 

 euphrosyne en form, som kan kallar pallida, och hänvisar för 

 beskrivningen av denna till selene f. pallida Spul., denna 

 sistnämnda kännetecknas av nästan silvervit grundfärg, Vit- 

 aktig eller vitgul färg uppträder för övrigt ofta hos Melitœa 

 och Argynnis-2sX.^xx\-A. på vingarnas översida; hos iduna och 

 maturna är det ju norm, hos athalia, selene, euphrosyne, pales, 

 freija, cJiainelea äro vingarna ej sällan vitaktiga mot utkanten, 

 oftast är det då de rödgula fläckarna innanför utkanten, som 

 bHvit ersatta med gulvita eller vita dylika; hos ituproba är 

 t. o. m. framvingens grundfärg någon gång gråvit; av de flesta 

 uppräknade arterna äro albinotiska exemplar kända. 



Rangnow (12) fann larven till var. fiyzgal ^å Vaccinitim 

 myrtilhis och uppfödde den härmed till imago. Den full- 

 vuxna larven var ungefär 25 mm. lång, rygg nästan svart 

 med genomlysande, ännu mörkare ryggkärl, kroppens sidor 

 brett vitaktiga, över detta sidoband en mycket smal, avbru- 

 ten linje; på varje led 6 starkt gula, i spetsen svarta tornar 

 med svarta utskott, mellan törnarna och ledgränserna en 4 

 gånger delad, suddig, mörkt grönaktig linje, av törnarna stå 

 4 på den svarta ryggen och en pä varje sida i det vita sido- 

 bandet. Huvud oeh stigmata svarta, de främre stigmata, 

 med små svarta tornar. Puppan brunaktig; puppstadium 14 

 dagar. 



A. pales Schiff. Denna fjäril var sommaren 1918 

 ganska vanlig överallt i Torneträsk-trakten. Den varierade 

 i hög grad, så att man näppeligen fann två alldeles lika 

 exemplar, åtminstone vad bakvingarnas undersida beträffar. 

 Tyvärr har jag ej närmare antecknat, pä vilken slags lokal 

 de olika formerna flögo. Den större formen isis Hbn. före- 

 kom i tämligen stor procent, jämte alla möjliga övergångar 

 till var. arsilache EsP., som även förekom i små, typiska in- 

 divid; några exemplar låta även hänföra sig till var. aquilo- 



