3l6 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1918 



ej förut anmärkt från Sverige. Enligt Stau DINGER (30) och 

 Spuler {29) skall den frän Altaibergen kända var, pallida 

 Elwes även förekomma i Lappland. SnELDON (26) för- 

 nekar detta, av en serie på 50 stycken frigga, som han jäm- 

 fört med pallida i British Museum, finnes intet som närmar 

 sig denna var., ehuru många visserligen äro ganska ljusa. 

 Han beskriver en ny iovm,fasciata: å framvingarna är rummet 

 mellan mittbandet och de svarta teckningarna innanför detta 

 nästan utfyllt med svart. [På grund av något misstag (?) i 

 det korta referatet av Sheldons artikel i Ent. Tidskr. {38 a) 

 står f. fasciata = var. pallida^ I kand. Bryant-MeiSNERS 

 samling finnas några exemplar från Njuonjes och Abisko, 

 vilka bilda övergång till /. fasciata Sheld. 



Sheldon inspärrade en del honor tillsammans med olika 

 växter, varvid han erhöll ägg, som lades på kvistarna av 

 Arctostaphylus nva nrsi. Som nylagt är det glänsande ägget 

 mörkt halmgult, stympat kägelformat med rundade ändar, 

 ytan försedd med längdfäror. De läggas med den smala 

 ändan mot underlaget. Som äggen förkommo, kan Sheldon 

 ej säga, om larverna verkligen åto av mjölonriset. 



Argynnis frigga Thnbg. Övergångsformer till/, tapio 

 Saiilb. (18), som har inre tredjedelen av framvingarnas över- 

 sida svart, togos av Rangnow i Gällivara-trakten (32). 



A. iiiiproba Btl. var i juli 1918 ej ovanlig på ett fjäll 

 i närheten av Torneträsk. Högst uppe på fjällheden flög 

 den tillsammans med den mycket sällsynta chariclea SCHN. 

 och den allestädes närvarande pales v. arsilache ESP. Den 

 flyger mycket lågt, tätt intill marken, och oftast korta sträc- 

 kor i taget, den sätter sig gärna på bara marken mellan 

 några stenar, där den på grund av sin mörka färg är svår 

 att upptäcka. Så fort solen går bakom ett moln, flyger 

 ingen improba godvilligt, ej heller, om det blåser för starkt, 

 vinden tycks dock spela mindre roll än bristen på sol. Den 

 växt, .som häruppe samlar Argynniderna omkring sig, är Si- 

 lène acaidis, som här och där breder ut sina små ljusröda 

 blomstermattor. Jag försökte förgäves genom att under lätta 

 gasslöjor inplantera diverse fjällväxter och dit insläppa ho- 

 nor få dessa att lägga ägg. En ? hade vänligheten lägga 



