330 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IQ18. 



intresse. Genom en spräckt ruta beredde sig humlorna tillträde 

 till boden, vilken genomsöktes från golv till tak på det omsorgs- 

 fullaste. Även andra fönster undersöktes så ihärdigt, att man 

 flera dar kunde se humlor irrande framför fönstren å närbelägna 

 bygnader. 



Ungefär en vecka därefter, när inga sökande humler längre 

 syntes till, gjordes en ganska egendomlig iakttagelse. I en bi- 

 paviljong i närheten af humleboets forna läge upptäcktes på en 

 hylla 7 arbetshumlor församlade kring ett av dem uppfört och 

 halvfyllt honungskärl stående som en liten oval tunna mitt på 

 den tomma hyllan och ntan något som helst skydd. Humlorna, 

 som utan tvivel härstammade från det förflyttade boet, sutto tätt 

 hopkrupna och försvarade med möda sitt lilla honungsupplag 

 från kringströvande myrors angrepp. Sin utgång visade sig se- 

 nare dessa humlor ha genom en flusteröppning i väggen. 



En förklaring på humlornas egendomliga val av plats för 

 sitt hemvist var kanske att söka däri, att på samma hylla fanns 

 ett fat med honung. De ville kanske genom anläggandet av ett 

 närbeläget magasin försäkra sig om en del av fyndet. 



Själva sammanslutningen mellan dessa arbetshumlor förefal- 

 ler mig emellertid som det mest överraskande. Man tanke blott 

 på den likgiltighet, som insekter, även om de äro från samma 

 samhälle, visa för varandra utanför samhället möjligen med un- 

 dantag av myror. Lika litet kunde man bland de humlor, som 

 ständigt sammanträffade bland det skövlade boets ruiner, spåra 

 några som helst tecken till samhörighetskänsla eller ännu mindre 

 några tendenser till sammanslirtning. 



Den enda antagliga förklaringen till de sju arbetarnas sam- 

 manförande synes mig vara, att de, alla lockade till honungsfa- 

 tet, vid nattens inbrott instinktivt krupit tillsammans och att de 

 sedan morgonen därpå under intrycket av sin hemlöshet påbör- 

 jat arbeten för gemensamt bästa. 



För att i någon mån utröna dessa humlors anpassningsför- 

 måga lades till dem en bit av en bicellkaka, vars celler på ena 

 sidan avskrapats. Bicellerna accepterades genast, fylldes med 

 honung från fälten och tillslötos upptill. Den av humlorna upp- 

 förda behållaren blev däremot aldrig fylld. Den saknade näm- 

 ligen annan botten än själva träet, vilket så småningom uppsög 

 nedlagd honung. 



Ganska snart minskades den lilla koloniens medlemmar. De 

 sista dogo efter ung. en månad, tydligen mera av ledsnad än 

 ålderdom. 



Samhället i bleckasken utvecklade sig emellertid raskt, sär- 

 skilt som det drivfodrades med honung. I börjen av augusti, 

 när samhället tack vare utfodringen vuxit till ett verkligt jätte- 

 samhälle, som med sina kokonger upptog allt möjligt utrymme 

 i den stora asken, visade sig de första grönskimrande hanarna, 



