SMÄRRH MEDDELANDEX OCH NOTISER. 33 1 



och ej långt därefter gjorde de väldiga övervintringshonorna sina 

 orienteringsslag framför bleckpipen. 



Efter att länge ha gått omkring på boets tak, dragande sina 

 av ålderdom stela ben efter sig skattade stammodern i slutet av 

 september åt förgängelsen. Påtaglig var hennes önskan att få 

 dö i ensamhet. Innan hon en dag fanns liggande död i ett hörn 

 av rummet, hade hon upprepade gånger anträffats sittande halv- 

 död utanför boet. 



I mitten av oktober hade honorna, vilka sä småningom läm- 

 nat boet för att uppsöka vinterkvarter, försvunnit. 



I början av november dog den sista arbetshumlan. Nu 

 kvarlevde dels en hona, vilken på grund av missbildade vingar 

 ej kunnat lämna boet och således var obefruktad, samt dels en 

 hona, som innan hon gett sig av infångades ocl^i vingklipptes för 

 utrönande om hon på så sätt kunde förmås att gå i vinlerdvala 

 i boet. 



Den 1 8 november dog honan med de missbildade vingarna, 

 men den vingklippta levde till den 24 december — utan att ha 

 gått i vintersömn. 



När nu på våren 191S med den stigande värmen humlor 

 började visa sig i färd med att på vanligt sätt överallt söka ef- 

 ter bostadslägenheter, kunde jag ej undgå att lägga märke till 

 att fönstret till mitt sovrum var särskilt utsatt för humlors in- 

 tresse.^ Jag öppnade det en morgon och placerade på fönster- 

 karmen en ask liknande den, humlorna i fjol bebodde, samt för- 

 sedd med flyghål. På aftonen överraskade jag tre humlor — 

 alla Bombus lapidarius — i färd med att undersöka askens inre, 

 under det att en hel del andra humlor av samma art kröpo om- 

 kring i rummet. Då jag några dagar därefter undersökte asken, 

 fann jag, att en humla tagit sin bostad i densamma. 



Sålunda övertygad om att de humlor, som i höstas lämnade 

 bleckasken, hade minne av sitt fjolårsbo, skall jag för att vinna 

 visshet härutinnan till hösten märka de honor, vilka då lämna 

 den låda, som nu på eget initiativ tagits i besittning av en stam- 

 moder. 



Tillägg. — En humlehona, som på våren uppsöker sitt fjol- 

 årsbo för att se om det fortfarande är tjänligt till bostad och 

 även ^tar det i besittning, synes verkligen också kunna göra sig 

 användning av den gamla vaxbyggnaden. Jag har nämligen 

 konstaterat, att mögliga delar av ett gammalt humlebo, som in- 

 lades i den i våras uppställda asken, av den humla, vilken tog 

 denna ask till sin bostad, restaurerats och tagits i bruk som ho- 

 nungsmagasin. Yngelredet är däremot beläget ett stycke därifrån. 



1 Nästan ständigt sviivade en eller flera humlor framför det stängda 

 fönstret. 



