﻿c, o. VON PORAT: exotisk MYRIOPOD anträffad i SVERIGE. II 



även ett par vanliga geophilusarter i matjorden under växt- 

 kärlen, där akarider, podurider m. fl. smådjur kunde tjäna 

 dem till näring. Troligen ha alltså de nu omtalta svenska 

 geophilexemplaren av O. brcvilabiatus kommit med tropiska 

 växter in i något drivhus på Västkusten, kanske till och med 

 som ^g^, vilka där blivit kläckta. Den ringa storleken, 

 24 — 33 mm., som ett par av dem, ehuru till synes full- 

 vuxna, nått, kan ju framkalla den förmodan, att de på grund 

 av för låg temperatur och för ringa näring ej hunnit till nor- 

 mal storlek. 



Arten är för övrigt känd såsom mycket starkt fosfore- 

 scerande. D:r DusÉN, som från Kamerun hemfört många 

 exemplar härav till Riksmuseet, har berättat, att det lysande 

 sekretet (från buksköldarnas porer) flyter så rikligt, att det 

 jagade djuret lämnar efter sig en ljusstrimma lika stark, som 

 när man stryker eld på en fosforsticka mot en rivyta. Ja, 

 även efter döden behåller djuret sin lyskraft. Ett djur, som 

 av DusÉN krossats under ett kofifertlock, lyste åtminstone en 

 vecka efteråt, varje gång han öppnade kofferten (Se PORAT, 

 Zur Myriopodenfauna Kameruns i Bih, Sv. Vet. Ak:s Handl. 

 B. 20, avd. IV, n:o 5, sid, 7 Sthlm 1894). På grund av denna 

 geophils starka fosforescerande utstrålning uttalar Haase (anf, 

 arbete, p. 112 — 113) en förmodan, att LlNNÉ med sin Scolo- 

 pendra pJiospJiorca skulle menat denna. Karaktären Caput 

 cxaratmn lineis 2 et mia transversali, som Linné tillägger 

 den, omöjliggör dock en sådan tolkning. 



