﻿WAHLGREN': VÄSTARKTIäKA ELEMENT I SKANDINAVIENS FJÄRILFAUNA. 2"] 



Inom Vaage — Lom-området samt på Dovre flyger Aîiarfa 

 Icucocycla. 



Den sistnämnda arten förekommer således inom både 

 det nordskandinaviska och det sydnorska området och tillhör 

 vad Fries benämnt den bicentriskt-alpina gruppen, till vil- 

 ken av de ovannämnda växterna Cajitpajiula miiflora^ Rhodo- 

 dendron lapponicum och Sagvia nivalis höra, medan de övriga 

 fjärilarna, i likhet med t. ex. Carcx fcstiva och Pedicularis 

 flamuica, blott tillhöra det nordskandinaviska området. 



Att dessa fjärilarter kunnat vara i stånd att uthärda de 

 ekologiska förhållanden, som måste anses ha rått på de is- 

 fria kustremsorna invid inlandsisens bräm eller på de små 

 nunnatakkområdena, som omgivits av den baltiska isöknen, 

 synes sannolikt därav, att de — möjligen med undantag av 

 Autograplm parilis — - med förkärlek hålla till uppe på fjäll- 

 heden, några dessutom vid själva ishavskusten. Att de se- 

 dermera i senglacial eller tidig postglacial tid kunnat sprida 

 sig längs ishavskusten och in i Fennoskandias fjällområden, 

 innebär ju icke något egendomligt. 



Av de anförda fjärilarna faller måhända Ocneis bore nå- 

 got utanför den geografiska ramen, i det att den icke, så 

 vitt mig är bekant, är känd från något av de förmodade 

 isfria norska områdena. Den möjligheten synes icke alldeles 

 utesluten, att arten även finnes i det arktiska Ryssland, och 

 att den efter att därstädes ha tillbragt den sista istiden kun- 

 nat i senglacial tid invandra längs kusten. Seitz uppger, 

 att den förekommer i Nordryssland, men dä Staudinger.S 

 mera preciserade uppgift är »Ross. occ. pol. (Lap. s.)», och 

 då jag endast kunnat finna någon säker uppgift från Kola, 

 som ju faller inom det baltiska glaciationsområdet, har jag 

 här ehuru med tvekan fört den till samma grupp som de 

 övriga. Denna tvekan motiveras även därav, att det icke 

 synes omöjligt, att arten i någon form även förekommer i 

 Sibirien, ehuru äldre uppgifter därom icke bekräftas av den 

 nyare litteraturen, t. ex. Elwes, Staudinger (var. cniiinon 

 Elw. anses av Seitz såsom egen art) och Seitz. Den först- 

 nämnde skriver dock^: »It is quite probable that one or 

 other form exists on the coast of Sibiria». 



•^ A revision of the genus Oencis. — Trans. Ent. soc. London 1893. 



