﻿5ö ÜNIOMOLOGISK JIUSKRIFÏ I919. 



och spända förhoppningar återvände for att leva ett fritt 

 naturliv och med liv och lust hänge sig åt coleopterologiska 

 undersökninj^ar. Vy AxEL var en naturmänniska som få, 

 ett obygdens och skogens äkta barn. Emellertid, 1912 på 

 hösten konstaterades, att lungorna voro allvarligt angripna. 

 Han kunde nu ej längre fortsätta studierna i universitets- 

 staden, vilken han för alltid lämnade. Den sanatorievård, 

 han y)å Österåsen och Romanäs fick åtnjuta, gjorde honom 

 snarare sämre än bättre; det pedantiska liv, han där måste 

 föra, passade ej hans fria natur. De senaste åren har han 

 städse bott i Ragunda. Skalbaggarna och korrespondensen 

 med entomologvänner ha härunder varit hans stora lidelse. 

 Här bodde han först i en liten stuga, hyrd ät honom i byn 

 Pålgård och i hans uppsatser i Ent. tidskrift benämnd Skogs- 

 torpet. I slutet av förra året flyttade han emellertid in i en 

 för ändamålet särskilt byggd stuga (pä Hammaren). Här 

 levde han uteslutande för sin vetenskap, och under dessa 

 sina sjukdomsår uppehöll han om möjligt än livligare än förut 

 brevväxlingen med sina vänner. Sällan lät han oss höra 

 något om sitt hälsotillstånd. Han bar sin sjukdom som en 

 hjälte. Hans brev andades ofta en frisk och ungdomlig humor, 

 vilken ej ens under hans sista, svåra tid förnekade sig. Ve- 

 modet skymtar väl stundom fram, men man ser också glim- 

 ten i ögonvrån. I ett av sina brev från denna tid säger han, 

 efter en saftig inledning, vilken jag här överhoppar, följande: 

 »Vila dig nu i alla fall ett ögonblick från dina hydracariner 

 och hänge dig med liv och lust åt den sanna njutning, som 

 består i att granska en gammal hederlig kuse. Du har ett 

 Lcemophloens ^^^^/V/wexemplar, som du bj'tte till dig av mig 

 i nådens år 1906. Jag ville be dig att noggrant undersöka 

 detta lilla djur, så att alla utsikter till felbestämning torde 

 begravas, jag hade ett enda ex. kvar själ\- av de 4 jag tog, 

 men denna lilla stackare har brutit huvud och hals av sig, 

 och med blotta magen kan man ju icke vara nog represen- 

 tativ. Jag skulle ju egentligen gärna vilja byta tillbaka den 

 där raringen, men du kanske har den så kär, att du ej kan 

 skiljas frän den.> Jag verkställde undersökningen och med- 

 delade min \ än resultatet, var[)å jag efter en tid återställde 



