﻿6o r.NTOMOLOGISK IIDSKKIFT I (J 1 9. 



skaffade sig A\KL genast denna, \ilken Ijcrcdde honom 

 mycken njutning: »...jag har fatt vara ute pä fjällheden 

 en hel dag ... I mina pojkar uppe i Norrbotten träffade jag 

 Lahol varje vår, när han i sällskap med ljungpiparen och 

 småspoven under flyttningen slog ned pä ängarna kring mitt 

 hem. Varje vår längtar jag dit upp, och varje vår bli ut- 

 sikterna allt mindre, ty nu är det alldeles täfft. Förra vin- 

 tern låg jag hela tiden med 38° temp, och gick uppe med 

 den i sommar, så nu får jag ligga med 39° i stället. Läka- 

 ren sade sist, att jag kan hålla ihop till våren, men läkaren 

 vet om den saken ingenting just.» Han slutar med ett ve- 

 modigt beklagande av, att han nu ej längre orkar reda up|> 

 flera av sina skalbaggar. Under den kommande vintern satt 

 han dock i sin säng, bestämmande sina nya f\'nd. I mars 

 1918 skrev han: »Ja, det lär ska bli vår nu snart, men jag 

 vet inte, hur det blir med glädjen över den; i fjol kunde jag 

 ju vara uppe tidvis och även gå omkring här i skogen, men 

 till sommaren ser det mörkt ut med den saken». 



Sommaren 191 8 blev hans sista. Och på hösten angreps 

 han av spanska sjukan, från vilken han dock återställdes. 

 Men den hade likväl brutit hans sega motstånd. Hans sista 

 tid, när han förstod att slutet var nära, var honom \ärdig. 

 Han arbetade febrilt, så mycket krafterna medgåvo, med sitt 

 entomologiska testamente och vidtog detaljerade åtgärder 

 för sin entomologiska kvarlåtenskap. Sina stora och värde- 

 fulla samlingar, till stor del ännu obestämda, donerade han 

 till Centralanstaltens för jordbruksförsök entomologiska avdel- 

 ning, varigenom de komma vetenskapen till godo och tillför- 

 säkrats en tryggad plats för framtiden. Frän och med no- 

 vember låg han i över 40°:s ständig feber och hade under 

 denna tid sin vårdarinna till sekreterare, och på nätterna, när 

 febern gav sig något, dikterade han entomologiska brev och 

 även ett manuskript, som stra.x före hans död insändes till 

 lùit. tidskrift. Då det nya året inbröt, sveko honom krafterna 

 fullständigt, och den 9 januari 1919 avled han. 



AXKI, h^RiSKNDAiir, levde och dog för .sitt ungdomsin- 

 tresse. Fn vetenskapens martyr var han. Väl hann han ej 

 med att bli annat än systematiker. Men så är det kanske 

 också svårare för entomologen än för någfon annan att arbeta 



