﻿F. nordström: SVERIGES DAGFJÄRILAR. 131 



laudica StrD. CüURVOISIER (52) häller dessa fyra former 

 för identiska och anser, att endast ett namn, borcalis, såsom 

 det äldsta, bör bibehållas för samtliga. Mig synes även /'. 

 nordlandicû böra kvarstå; denna form (82), som icke är 

 mindre än den sydlig-a, har undersidan brunaktig med svagt 

 grön ton [härutinnan lika med /. olivacca Blachier (47)], 

 utan vita punkter, även översidan mörkare än vanligt, dess- 

 utom är antennklubbans spets, som hos sydliga individ med 

 sin ljusbruna färg tydligt sticker av från den i övrigt svarta 

 klubban, knappast märkbart ljusare än klubban i övrigt; av 

 Rangnow tagen vid Boden och Gällivara. 



I Linnés diagnos av mbi i X. upplagan av Systema Na- 

 tura;, vilken upplaga ju är internationellt antagen såsom en- 

 samt gällande i fråga om LiNNÉS arter, finnes intet nämnt 

 om förekomsten av vita punkter på vingarnas undersida; den 

 opunkterade formen bör således anses som huvudform. Den 

 mest punkterade formen, där de små vita fläckarna å båda 

 vingarna bilda en fullständig rad, har TuTT givit namnet /. 

 punctata, häremellan och huvudformen finnas alla tänkbara 

 övergångar, de flesta av dem med särskilda namn. Åt- 

 minstone i södra Sverige synas dessa former förekomma 

 blandade om varandra, så att, om man infångar ett större 

 antal fjärilar, man snart nog har en fullständig serie från 

 rnbl L. till /. punctata TUT'J'., de båda ytterligheterna dock 

 ganska sällsynta; punctata har jag från flera lokaler i Söder- 

 manland, den omnämnes av A?\llTZBüLL (45) från Kristian- 

 stadstrakten, i Experimentalfältets samling finnes ett exemplar 

 från Hälsingland. Vingarna kunna å översidan ha blygrått 

 eller blågrått skimmer, f. cincrascens Schultz (71), denna 

 form finnes i Experimentalfältets samling, tagen på Blidö, 

 Uppland, av D. LJUNGDAHL. HoFGREN (60) omnämner ett 

 exemplar, som »på bakvingarnas översida har ett tydligt 

 gröngrått, brett band samt även en ljus fläck på framving- 

 arna», ett liknande exemplar omtalas i tidskriften Iris (54. 

 PI. I, n:o 3), bakvingarnas översida med ett 2 mm. brett gul- 

 brunt band vid utkanten. 



Agget har enligt Skala {']']) formen av en tjock, run- 

 dad skiva som hos Zj/a^'/^^ï-arterna, ytan med talrika poly- 

 gonala gropar, mikropylen nedsänkt, färg blåaktigt grön. 



