﻿N. A. KhMNER, DE SVENSKA ARTERNA AV SLÄKTET HAI.TICA. I 47 



HeikeRTINGEr/ som i Reitter's fauna lämnar en utmärkt 

 framställning av släktet, rekommenderar för denna undersök- 

 ning att försiktigt medelst varmt vatten lösa exemplaret 

 frän nålen eller underlaget; därefter lösgöra hela bakkroppen, 

 som sedan frän ryggsidan lämnar tillfälle att preparera fram 

 kopulationsorganet. Bakkroppen och penis uppklistrar han 

 tillsammans på en särskild lapp under exemplaret. För min 

 del har jag funnit metoden att lösgöra bakkroppen onödig. 

 Mjukar man upp ett stucket eller klistrat exemplar i vatten,^ 

 kan man lätt för tillfället med en pincett hålla täckvingarna 

 isär och tned en nål riva ut kopulationsorganet utan att 

 exemplaret på något sätt till det yttre ändras, och således 

 även bakkroppen befinner sig på sin rätta plats. Själva 

 organet bör man lämpligen klistra upp och därvid laga så, 

 att den karakteristiska undersidan kommer uppåt. 



Kopulationsorganet är förvånande stort. Hos den van- 

 liga arten oleracea, som mäter 3 à 4 mm i längd, och den 

 något större arten brevicollis FOUDR. fann jag exempelvis 

 följande längdförhållanden mellan hela kroppens längd från 

 huvud till analspets och kopulationsorganets längd. 



Haltica oleracea L. Haltica brevicollis Foudr. 



T- 1- A Kopulationsorga- ., .•• j Kopulationsorea- 



Kroppslangd .i- -, Kroppslangd ^ ^ ,.. ,^ 



^ nets längd '^ ^ " nets längd 



,T^.. ,■■ < (Die Länge des Kop. ,,,.. ... , (Die Länge des Kop. 

 (Korperlange) ^ , , (Korperlange) ^ > , 



App.) ^ ^ ^ ' App.) 



3,24 mm 1,296 mm 4,05 mm 1,45 mm 



5,78 » 1,51 » 4,10 » i,5r » 



5,94 ■> 1,56 » 4,48 » 1,62 » 



Som av dessa siffror framgår, når det i längd icke så 

 ni3^cket mindre än halva kroppens längd och kan således 

 ingalunda avfärdas som någon obetydligare detalj. 



Vad nu de särskiljande egenskaperna hos detta organ 

 beträffar äro de heller icke obetydliga utan verkligt påfallande 

 skillnader, lätta att studera vid vanlig luppförstoring. 



Som nämnt, är det särskilt undersidan, som är karakte- 

 ristisk, och denna sida igenkänner man lätt på det frampre- 

 parerade organet genom förhållandet i bakre änden, d. v. s. 



^ Reitter, Fauna Germanica. Käfer. Bd. 4, 19 12, p. 167. 

 ■•• Vattnet bör icke koka, då vid så hög temperatur täckvingarna 

 skadas. 



