﻿l6o KNTOMOLOGISK TIUSKRIIT I Q 1 9. 



Haltica Sandini n. sp. 



Bland det material jag fait mig tillsänt frän Herr Sandin 

 i Göteborg fanns ett par exemplar märkta > Göteborgs skär- 

 gård». (Coll. Ågren.) Vid undersökning av kopiilationsorganet 

 visade de sig genast tillhöra en ny art, och jag beskriver 

 densamma efter tvenne hanexemplar och tvenne vid samma 

 tillfälle insamlade honor. Ett J'-exemplar överlämnat till 

 Riksmuseum Vetenskapsakademien. 



Till det yttre påminner den ganska mycket om olcracca: 

 är således en liten form, i det närmaste 4 mm lång. Färgen 

 är grönaktig liksom den vanligaste färgen för oleracea. Den 

 skiljes dock lätt och säkert från denna redan genom längd- 

 förhällandet mellan 2:dra och 3:dje antennlederna. De äro 

 här i det närmaste lika långa och mycket kortare än 4:de 

 leden. Samtidigt äro de ungefär lika tjocka under det att 

 hos oleracea andra leden är betydligt tjockare och mycket 

 kortare än tredje. Hanens kopulationsorgan utgör det sär- 

 skilda artmärket. Det närmar sig i sin gestaltning på den 

 karakteristiska undersidan saliceti Weise. Har således i 

 främre tredjedelen ett djupt insänkt mittelparti begränsat av 

 höga åsar. Dessa konvergera emellertid icke sä som hos 

 saliceti, utan lämna även vid sin bakersta del ett brett, jämnt 

 fält mellan sig. Sidopartierna äro vid mitten starkt refflade 

 och i spetsen fördjupade. (Fig. 9.) 



Genom denna penisstruktur är arten väl begränsad och 

 kan icke förväxlas med någon hittills beskriven europeisk 

 Haltica-2iX\.. 



Welse, som jag tillställt en teckning av organet, fram- i 

 kastar i brev den förmodan, att det möjligen kan röra sig om 

 tainaricis SciIR.'VNK. Mot detta vill jag anföra, att denna form 

 är väl karakteriserad av sina sneda pannknölar, under det 

 att //. Sandini har pannknölar av oleraccas typ. Kopula - 

 tionsorganet är också ett helt annat. Då tauiaricis av misstag 

 uppgivits för Sverige (se palustris och oleracea] och andra 

 skandinaviska länder, avbildar jag liär dess kopulationsorgan 

 (fig. 10) för att påkalla vidare uppmärksamhet på arten. 

 Intet svenskt exemplar är av mig känt, och jag förmodar, att 

 uppgifterna från grannländerna snart skola korrigeras. För- 



