﻿20 HNTOMOLOGISK TIDSKRIFT I920. 



glacial landförbindelse mellan Island och kontinenterna, som 

 stundom förfäktats, är redan av geologiska och meteorolo- 

 giska skäl fullkomligt oantaglig (Jfr. Thoroddsen [25, 26]). 

 Däremot synas skäl föreligga för ett antagande, att ön under 

 vissa skeden av istiden legat väsentligt högre än i nutiden. 

 Åtskilliga av de större fjordarna fortsättas nämligen av åt- 

 minstone 500—600 m. djupa underhavsrännor. Medan THOR- 

 ODDSEN daterar dessas ålder till mellersta delen av tertiär- 

 tiden, hålla yngre forskare, bl. a. v. Knebel-Reck [15] före, 

 att de äro betydligt yngre, och att särskilt den trågformiga 

 överfördjupning åtskilliga av dem förete måste utmodellerats 

 av isen, och att deras bottnar under istiden således varit 

 höjda över havsnivån. Det är vidare ådagalagt, att Island 

 genomgått flera istider, och att under den senaste interglacial- 

 tiden glaciärerna varit sammankrympta till sina nuvarande 

 gränser men sannolikt ännu mera. Det har också visat sig, 

 att Island i postglacial tid legat 80 — 130 m. lägre än i vår 

 tid, likasom att det genomgått en postglacial värmetid, då 

 bl. a. Purpura lapillus levde vid dess kuster. 



Som man ser, är Islands geografiska utveckling under 

 kvartärtiden fullt likartad med vad som antagits eller är känt 

 för de egentliga polaröarna. Dess insektfauna, som här icke 

 skall närmare analyseras, erbjuder också flera drag av likhet 

 med de senare. Liksom dessa (utom Novaja Semlja) saknar 

 Island säkerligen dagfjärilar; åtminstone äro fynduppgifterna 

 om sådana osäkra. Av dess tämligen artfattiga fjärilfauna, 

 i vilken även ingår Spetsbergens enda säkert kända fjäril, 

 äro åtminstone fyra arter, Cidaria tJiiilearia H.-S., Stenoptilia 

 islandica Stgr., BryotropJia tJiulcella Stgr. och Coleophora 

 algidella Stgr., endemiska. Crino soiui/icri Lef. finnes utom 

 pä Island och Färöarna blott på Grönland, Cryvwdes exulis 

 Lef. på samma ställen samt pä Shetlandsöarna, i Skottland 

 och på Labrador och RJiyacia quadrangida Zett. utom på 

 Island endast på Grönland, Labrador och Nova Scotia. 



I Islands skalbaggfauna ingå åtminstone två endemiska 

 arter, Boiibidiuui islandicuiii Sharp, och Atheta geyseri 

 Schub., samt bl. a. den ena av Beeren Eilands skalbaggar, 

 Micralymina marininn. Den senares utbredning är av stort 

 intresse, den förekommer nämligen utom på dessa öar på 



