﻿ANTON JANSSON, COLEOPTEROLOGISKA BIDRAG. I — 3. 85 



varit i rörelse, men jag tror mig ha funnit, att larvernas 

 livligaste verksamhet infaller under den mörka delen av 

 dygnet. 



Intressant var att iakttaga larvens tillvägagångssätt, då 

 den lägges på sandytan. Den söker sig då genast ned i 

 sanden. Under det den bakre delen av abdomen vilar på 

 densamma och behåller sitt fäste sannolikt genom användande 

 av två krokformiga, snett utåt och nedåt riktade bihang på 

 analsegmentet, ett på var sida av anus, utsträckes och ut- 

 tänjes främre delen av kroppen avsevärt tack vare den förut 

 omnämnda in- och utskjutbarheten av det ena segmentet i 

 det andra. Man ser, huru främre delen av kroppen försvin- 

 ner i sanden, under det den bakre fortfarande vilar kvar, 

 Efter några ögonblick sker ett ryck i den senare, och krop- 

 pen i sin helhet glider ned ett stycke i sanden. Så går en 

 stund, ett nytt ryck följer, och slutligen är larven ej mer att 

 skåda. 



Larven kan emellertid även röra sig baklänges och tyckes 

 då använda bihanget på analsegmentet som något slags grip- 

 organ. 



Vid nedträngandet i sanden bortskaffar larven ingenting 

 därav. De relativt korta benen äro visserligen försedda med 

 klo, taggar och borst men äro icke så starkt utplattade och 

 kraftiga samt i övrigt organiserade som hos egentliga gravar- 

 insekter, varför de vid nedträngandet i sanden knappast torde 

 hava någon väsentlig betydelse såsom framdrivande organ. 

 Vilka fortskaffningsmedel använder då larven för att komma 

 pä djupet i sanden, vartill ju onekligen fordras en viss kraft, 

 större ju mer på djupet larven går? 



Då larven råkade befinna sig vid glasrörets väggar, 

 kunde hans tillvägagångssätt iakttagas. Han sågs då under 

 ryckvisa krängningar av huvud och framkropp liksom borra 

 sig ned, och därvid befanns att de så egendomligt formade 

 mandiblerna spela en sannolikt icke oväsentlig roll. Under 

 dessa krängningar utspärras nämligen mandiblerna i omkring 

 45 gr. vinkel och slutas oupphörligt. Det kan knappast råda 

 något tvivel om, att de härvid tjänstgöra som redskap för 

 att trycka sanden ät sidan och därigenom underlätta fram- 

 trängandet. Då emellertid mandiblerna som nämnts äro rätt 



