﻿ANTON JANSSON, COLEOPTEROLOGISKA BIDRAG, I 3. 9 1 



jordmån, i vilken larverna leva, med hänsyn till temperatur 

 och fuktighetsgrad, så att dessa faktorer, vilka på de öppna 

 sandiga platserna äro utsatta för snabba och starka växlingar, 

 komma i överensstämmelse med larvernas levnadsbetingelser. 

 Då sanden uttorkar eller temperaturen sänkes, borra sig lar- 

 verna hastigt ned, i motsatt fall begiva de sig lika snabbt 

 uppåt. 



Enligt Hyslop äro elateridlarverna i allmänhet mycket 

 känsliga för dylika tvära temperaturväxlingar och kunna med 

 få undantag ej uthärda omgivningens uttorkande »in the 

 slightest degree». Härtill må anmärkas, att de larver av 

 CardiopJionis ebenimis, vilka jag insamlat och hade under 

 observation, en del från våren och fram över sommaren, och 

 av vilka åtminstone en förpuppades och kläcktes, hela tiden 

 förvarades i torr sand i glasrör, hemförd från fyndplatsen och 

 vilken ingen enda gång fuktades, så att den måste ha varit 

 fullständigt fri från fuktighet. 



2. Skalbaggfaunan i barrhögar. 



En lokalitet, som synes otillräckligt ha beaktats av cole- 

 opterologerna är de under ris upplagt efter avverkningar bil- 

 dade högarna av granbarr. Våren 1919 strax efter snösmält- 

 ningen företog jag mig i Orebrotrakten att låta dylika barr- 

 anhopningar gå genom sikten och gjorde därvid intressanta 

 fynd. Jag fann i stor mängd på detta sätt åtskilliga skal- 

 baggarter, vilka jag dittills endast funnit enstaka och därför 

 hade ansett som sällsynta i trakten. 



Här fanns först och främst en liten Atheta i otrolig indi- 

 vidrikedom. Det var den förut i Sverige endast från Skåne 

 (Thomson) anmärkta A. (Xcnota) viyrmecobia Kr. Denna 

 art uppgives av Ganglbauer (»Die Käfer von Mittel- 

 europa») förekomma i skogiga och bergiga trakter, ibland i 

 sällskap med Formica ru/a och congercns^ och Reitter (»Die 

 Käfer des deutschen Reiches») uppger endast det sist- 

 nämnda förekomstsättet. J. P. JOHANSEN säger också (»Dan- 

 marks rovbiller»), att den förekommer i tuvorna hos For- 

 mica riifa, men tillägger, att »den är icke, såsom Kraatz 

 anser, någon ständig eller äkta myrgäst; utanför tuvorna 



