﻿2 2 KNTOMOLOGISK TIDSKRII'T 1 92 I. 



Raus plantering inom Hälsingborgs stad. Dessutom har jag 

 vid ett par tillfällen under helt korta besök samlat vid Fal- 

 sterbo, Sandhammaren och Vitemölle på de södra och östra 

 kusterna. 



Mellan Rönneåns och Vegeåns utlopp i Skälderviken 

 sträcker sig ett ganska ansenligt flygsandsbälte. Närmast 

 Rönneå bildar sanden efter våra förhållanden ganska mäktiga 

 och höga klitter, som till stor del äro övervuxna med 

 Psamma arenaria. Spridda små furor och björkar växa här 

 och var på de inre dynerna, både i sänkorna, på sidorna och 

 uppe på krönen, där de av västanvinden tvingas till ett kry- 

 pande växtsätt. Fläckvis förekomma här och var Salix 

 repens och Enipetrnni. Mot havssidan äro dynerna mången- 

 städes urholkade av vinden och nakna. Där sanden rives 

 opp av vinden, bildas kittelformade sänkor, varest de blottade 

 rötterna av Psanuna ofta hänga som ett nätverk av fina trå- 

 dar längs kanterna. Dylika sandkratrar ha för entomologen 

 sitt särskilda intresse. På deras botten kravla ofta skalbaggar 

 och andra insekter, vilka glidit dit ned med den lösa sanden. 

 De söka krypa upp för sidorna men rivas ständigt ned av 

 sanden, och döda eller döende småkryp visa ej sällan, att 

 en del av dem här finna sin grav. I synnerhet inträffar väl 

 detta, då det längre tid är blåst, då sand och kryp oupp- 

 hörligt virvla omkring i hålorna. Det lönar alltid mödan 

 att efterse dylika hålor, ty en stor del av dynens insekter, 

 i synnerhet dess skalbaggar kan man här träffa på. Mellan 

 klitterna och havet finnes en omkring 25 m. bred stenfri 

 strandremsa av fin sand utan växtlighet. De omtalade klit- 

 terna fortsättas söderut till Vegeåns utlopp av en flera km. 

 lång, låg flygsandsvall, som mot landsidan övergår i en svag 

 sänka med småfuror, varefter Angelholms kronoplantering 

 vidtager. Omedelbart utanför vallen löper den förutnämnda 

 sandstranden, som på en lång sträcka saknar växter. Man 

 ser ej något annat än en och annan tångruska sticka upp. 

 När man närmar sig Vegeån, blir vegetationen på havsstran- 

 den rik, och mitt på densamma växa på en lång sträcka de 

 kraftigaste exemplar av A trip /ex- ar ter, Suœda, Salsola och 

 Cakile. Denna halofila formation synes dock vara ganska 

 obeständig och kan den ena sommaren vara synnerligen 



