﻿Något om svenska Eupithecia-Sirier. 



Av 

 Frithiof Nordström. 



Det bästa och som jag tror enda svenska arbete vi ha 

 över Sveriges -Eupä/iecia-avteVy inklusive Gyunioscelis och 

 Chloroclystis, är AuRIVlLLll förträffliga bearbetning i »Nor- 

 dens Fjärilar» (i). Sondrups bearbetning av de danska ar- 

 terna är även mycket användbar (6). Men även med de 

 noggranna bestämningstabeller, som finnas i dessa arbeten, 

 kommer man vid determineringen ofta till korta. Arterna inom 

 detta släkte variera ju i hög grad och att få något exakt 

 bestämningsschema till dessa små mätare torde knappt låta 

 sig göra. Varje fjärilsamlare lär nog också ha en större 

 eller mindre låda med obestämda eller ej säkert bestämda 

 exemplar av detta släkte, vilka då och dä plockas fram till 

 granskning och förnyade bestämningsförsök, varvid ej sällan 

 händer, att samlaren i fråga kommer till helt skilda resultat 

 mot förut. Dä man således är oviss om, vilka arter man 

 har, drar man sig för att publicera något och hoppar tills 

 vidare över denna grupp för att ta itu med den »en annan 

 gång». Som en följd härav äro dessa mätare jämförelsevis 

 dåligt kända i vårt land, såväl vad utbredning som artantal 

 beträffar, för att ej tala om deras biologi. Varje bidrag att 

 öka vår vetskap om dessa små »malmätare» bör därför 

 kunna påräkna intresse. På sista tiden har också i vår tid- 

 skrift i fyndnotiscrna då och då förekommit EupitJiecia-zxi^x, 

 och i senaste häftet för 1920 omnämnas av skilda författare 

 nya lokaler för ett 10 tal arter. 



